Справа №751/5443/26
Провадження №2-о/751/138/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 серпня 2026 року місто Чернігів

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Діденко А. О. 
секретаря судового засідання Рак Я.М. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Баглай Андрій Іванович про встановлення факту належності правовстановлюючих, 

Встановив:

ОСОБА_1 через свого представника - адвоката Підмогильну Я.Я. звернулася до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючих документів, а саме: свідоцтва права власності, виданого 15.01.1986 року старшим державним нотаріусом другої Чернігівської державної нотаріальної контори Радченко С.Ф. зареєстрованого в реєстрі за №1-23; договору дарування, посвідченого 16.01.1986 року старшим державним нотаріусом другої Чернігівської державної нотаріальної контори Радченко С.Ф., зареєстрованого в реєстрі №2-141. 
Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 (далі - Заявник), звернулася до приватного нотаріуса Баглая Андрія Івановича (далі - Заінтересована особа) щодо оформлення прав на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Під час перевірки документів було встановлено розбіжності у написанні імені Заявника в правовстановлюючих документах. Так, у паспорті громадянина України та інших особистих документах ім`я Заявника зазначено як « ОСОБА_2 », тоді як: 
- у свідоцтві про право власності, виданому 15.01.1986 року старшим державним нотаріусом другої Чернігівської державної нотаріальної контори Радченко С.Ф., зареєстрованому в реєстрі за №1-23;
- у договорі дарування, посвідченому 16.01.1986 року старшим державним нотаріусом другої Чернігівської державної нотаріальної контори Радченко С.Ф., зареєстрованому в реєстрі за №2-141, ім`я Заявника зазначено як « ОСОБА_3 ».
18 травня 2026 року приватним нотаріусом Баглаєм Андрієм Івановичем було надано письмове роз`яснення щодо необхідності звернення до суду для встановлення факту належності правовстановлюючих документів. Вказані документи фактично належать Заявнику, оскільки стосуються одного й того ж об`єкта нерухомого майна та однієї особи, а розбіжність виникла лише через помилку у написанні імені. Таким чином, встановлення факту належності правовстановлюючих документів необхідне їй для належного оформлення та реалізації права власності на нерухоме майно.
Новозаводський районний суд м. Чернігова ухвалою від 17.06.2026 року відкрив провадження у справі. 
Заявник у судове засідання не прибула, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Представником заявника подано заяву про розгляд справи без участі заявника та представника заявника. Заяву підтримує та просить її задовольнити.
Заінтересована особа у судове засідання не прибув, про день, час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку. Подано заяву про розгляд справи без участі.
Суд визнав за можливе провести розгляд справи за відсутності учасників справи. 
У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , однак під час оформлення прав на зазначене нерухоме майно було виявлено розбіжність у написанні її імені у правовстановлюючих документах.
Зокрема, у паспорті громадянина України та інших документах, що посвідчують особу заявника, її ім`я зазначено як « ОСОБА_2 », тоді як у свідоцтві про право власності, виданому 15.01.1986 року старшим державним нотаріусом другої Чернігівської державної нотаріальної контори Радченко С.Ф., зареєстрованому в реєстрі за № 1-23, та договорі дарування, посвідченому 16.01.1986 року старшим державним нотаріусом другої Чернігівської державної нотаріальної контори Радченко С.Ф., зареєстрованому в реєстрі за № 2-141, ім`я зазначено як « ОСОБА_3 ».
Водночас зазначені правовстановлюючі документи містять відомості, які дають змогу ідентифікувати заявника як особу, якій вони належать, зокрема щодо об`єкта нерухомого майна та інших персональних даних. Розбіжність у написанні імені має характер технічної помилки та не перешкоджає встановленню тотожності особи заявника.
18 травня 2026 року приватним нотаріусом Баглаєм Андрієм Івановичем надано заявнику письмове роз`яснення щодо необхідності звернення до суду для встановлення факту належності правовстановлюючих документів.
Таким чином, судом встановлено, що свідоцтво про право власності від 15.01.1986 року, зареєстроване в реєстрі за № 1-23, та договір дарування від 16.01.1986 року, зареєстрований у реєстрі за № 2-141, фактично належать ОСОБА_1 , а розбіжність у написанні її імені виникла внаслідок помилки.
Факти, що мають юридичний характер – це факти, з якими закон пов`язує виникнення, зміну або припинення правовідносин. 
У статті 315 ЦПК України наведено перелік того, які саме факти можуть бути встановленні в судовому порядку, проте він не є вичерпним. Вказана норма передбачає встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. 
Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. 
Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 №5 (із змінами та доповненнями від 25.05.1998), в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
Враховуючи надані заявником документи, суд вважає доведеним факт того, що свідоцтва права власності, виданого 15.01.1986 року старшим державним нотаріусом другої Чернігівської державної нотаріальної контори Радченко С.Ф. зареєстрованого в реєстрі за №1-23; договору дарування, посвідченого 16.01.1986 року старшим державним нотаріусом другої Чернігівської державної нотаріальної контори Радченко С.Ф., зареєстрованого в реєстрі №2-141, належить ОСОБА_1 . 
Факт належності вказаного свідоцтва права власності, за встановленням якого звертається заявник, має юридичне значення, оскільки надасть можливість заявнику реалізувати його права, а саме належне оформлення та реалізації права власності на нерухоме майно.
Даний факт інакше як у судовому порядку встановити неможливо, а отже, вимоги заявника підлягають задоволенню.
Частиною 7 статті 294 ЦПК України передбачено, що при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом, у зв`язку з чим суд не вирішує питання щодо розподілу судових витрат між сторонами відповідно до статті 141 ЦПК України. 
Керуючись ст.ст. 247, 259, 263-265, п. 5 ч. 2 ст. 293, ст. 294, п. 6 ч. 1 ст. 315, ст.ст. 316-319, 354 ЦПК України, враховуючи роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд 
Вирішив:
Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Баглай Андрій Іванович про встановлення факту належності правовстановлюючих документів – задовольнити. 
Встановити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , правовстановлюючих документів, а саме:
- свідоцтва права власності, виданого 15.01.1986 року старшим державним нотаріусом другої Чернігівської державної нотаріальної контори Радченко С.Ф. зареєстрованого в реєстрі за №1-23; 
- договору дарування, посвідченого 16.01.1986 року старшим державним нотаріусом другої Чернігівської державної нотаріальної контори Радченко С.Ф., зареєстрованого в реєстрі №2-141, 
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 

Заявник – ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ), 

Заінтересована особа: Приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Баглай Андрій Іванович (місцезнаходження: вул. Борисоглібська, буд. 10, м. Чернігів, 14000).

Суддя А. О. Діденко