РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

20 серпня 2026 року | м. Рівне | №460/11364/26
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Щербакова В.В., розглянувши за правилами письмового провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом
| ОСОБА_1
до | Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області
| про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій, -
В С Т А Н О В И В:
До Рівненського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі іменується – позивач)до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (далі іменується – відповідач) в якому позивач просить суд визнати 
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 22.05.2026 №172650010215 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку на 5 років відповідно до абзацу 5 пункту 2 частини першої статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області призначити ОСОБА_1 , починаючи із 15.05.2026, пенсію за віком із зменшенням пенсійного віку на 5 років відповідно до абзацу 5 пункту 2 частини першої статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». 
На обґрунтування спірних правовідносин позивач зазначив, що вона як потерпіла від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 3 категорії, на підставі ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" має право на пільгову пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку, проте відповідачі протиправно відмовили їй у призначенні такої пенсії. Вказує, що причиною такої відмови стало відсутність достатнього періоду проживання/роботи у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 1 січня 1993 року. За таких обставин, просила позов задовольнити у повному обсязі.
Ухвалою суду від 29.06.2026 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Відповідач подав до суду відзив, відповідно до якого заперечив щодо позовних вимог. В обґрунтування заперечень зазначив, що період проживання (роботи) в зоні гарантованого добровільного відділення станом на 1 січня 1993 року становив 2 роки - 6 місяців, що є недостатнім для призначення пенсії за віком із зниження пенсійного віку згідно зі ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи». У зв`язку з тим, що позивач проживав (відпрацював) у зоні гарантованого добровільного відділення станом на 01.01.1993 року 02 роки 06 місяців, тобто менше 3 років, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області прийнято рішення про відмову у призначенні ОСОБА_1 . Додатково зазначив, що постійне місце роботи/навчання позивача нерозривно пов`язане з її постійним місцем проживання, відтак період навчання в СПТУ-11 у м. Рівне з 01.09.1988р. по 29.06.1989р., з 16.01.1990р по14.09.1991 р. перетинаються з періоду роботи в м. Рівне з 03.07.1989 р. по 14.09.1991 р. тобто підтверджує факт проживання її в зоні території радіоактивного забруднення в цей період. Таким чином, доказами, доведеними до матеріалів справи, не підтверджено факт постійного проживання у зоні території радіоактивного забруднення у цей період. В задоволенні позовних вимог просив суд відмовити повністю.
Відповідно до вимог частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 
Дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив наступне.
ОСОБА_1 є особою, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи (3 категорія), що підтверджується посвідченням.
Позивач 15.05.2026 звернулась до органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку, як потерпілій від аварії на Чорнобильській АЕС відповідно до Закону України від 28.02.1991 №796-ХІІ “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”. 
За принципом екстериторіальності заву передано на розгляд до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області. 
Рішенням від 22.05.2026 №172650010225 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком. В якості підстави зазначено: період проживання або роботи станом на 1 січня 1993 року менше 3 років .
Зокрема, згідно висновків рішення, підтверджено період проживання / роботи у зоні гарантованого добровільного контролю станом на 01.01.1993 – 2 роки 4 місяці 6 днів. 
Не враховано до періоду проживання період навчання позивача в СПТУ-11 у м. Рівне з 01.09.1988 по 29.06.1989 та з 16.01.1990 по 14.09.1991, мотивуючи це тим, що ці періоди перетинаються з періодом роботи в м. Рівне з 03.07.1989 по 14.09.1991,
Не погоджуючись з відмовою відповідача в призначенні їй пенсії зі зниженням пенсійного віку, позивач звернулась до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров`я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивного забруднення територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені у Законі України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 № 796-XII (далі – Закон №796).
Згідно з ст. 9 Закону № 796 (тут і далі – в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є: 
1) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків; 
2) потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи; 
3) громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації інших ядерних аварій та їх наслідків, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт.
Згідно з ст.55 Закону №796 особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", особам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють в зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони станом на 01.01.1993 прожили або відпрацювали в цій зоні не менше 4 років, на 2 роки та додатково на 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 6 років.
Відповідно до пп.5 п. 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (зі змінами внесеними згідно з Постановою правління Пенсійного фонду України №13-2 від 30.07.2015, далі – Порядок №22-1), документом, що засвідчує особливий статус особи, зокрема є посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".
Отже, у разі звернення особи із заявою про призначення їй пенсії із застосуванням ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" для підтвердження особливого статусу заявника додається посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період проживання (роботи) на цих територіях, видана органами місцевого самоврядування.
При цьому, суд звертає увагу на те, що зменшення пенсійного віку на 6 років відповідно до ст.55 Закону № 796-ХІІ можливе за наявності двох самостійних умов: 
1) початкова величина зниження пенсійного віку 3 роки встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період; 
2) проживання щонайменше 3 роки станом на 1 січня 1993 року є умовою, яка встановлює додатково 1 рік зменшення пенсійного віку за 2 роки проживання, роботи.
Водночас, застосування як першої, так і другої умови, можливе у разі постійного проживання особи в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01 січня 1993 року щонайменше 3 років. 
Як зазначалось вище судом, згідно висновків рішення, підтверджено період проживання / роботи у зоні гарантованого добровільного контролю станом на 01.01.1993 – 2 роки 4 місяці 6 днів. 
Не враховано до періодів проживання на територіях радіоактивного забруднення відповідно до довідки про проживання за № 17 від 27.03.2024 р. період навчання в СПТУ-11 в м. Рівне з 01.09.1988р. по 29.06.1989р., з 16.01.1990р по 14.09.1991р, оскільки перетинаються з періодом роботи в м. Рівне з 03.07.1989р. по 14.09.1991р., що не відноситься до території радіоактивного забруднення. 
Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до довідки Сарненської районної державної адміністрації Рівненської області, ОСОБА_1 постійно проживала на території зони гарантованого добровільного відселення – у селі Сновидовичі Сарненського (Рокитнівського) району Рівненської області з 26.04.1986 по 08.09.1988 та з 16.01.1990 по 14.09.1991.
Матеріалами справи підтверджено, що позивач 01.09.1988 по 29.06.1989, навчалась в СПТУ-11 у м. Рівне, розташування навчального закладу не відноситься до зони гарантованого добровільного відселення, а в період з 16.01.1990 по 14.09.1991, який є спірним на думку позивачки, працювала на Рівненському заводі позмінно ( відповідно до трудової книжки НОМЕР_1 ) та проживала у селі Сновидичі Сарненського району Рівненської області.
Село Сновидичі Рівненської області, згідно з Постановою Кабінету Міністрів УРСР від 23.07.1991 №106 віднесено до зони гарантованого добровільного відселення (ІІІ категорія) внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС. 
Оцінюючи значення факту навчання Позивача поза межами забрудненої зони, суд враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 12.05.2026 у справі №460/13782/24. У пунктах 36 38 цієї постанови Верховний Суд зазначив, що доказами проживання у зоні гарантованого добровільного відселення можуть слугувати як довідки про проживання, видані органами місцевого самоврядування, так і судові рішення, якими підтверджено відповідні періоди проживання. При цьому Верховний Суд наголосив, що диплом підтверджує лише факт навчання особи у навчальному закладі та не містить інформації щодо її місця проживання.
Подібний підхід викладений Верховним Судом і у постанові від 26.07.2023 у справі №460/2589/20, відповідно до якого саме по собі перетинання періоду проживання у зоні гарантованого добровільного відселення з періодом роботи, навчання чи військової служби поза межами такої зони не є достатньою підставою для спростування факту проживання у забрудненій зоні, якщо цей факт підтверджений належними доказами.
Отже, інформація про період проживання Позивача у забрудненій зоні, наведена у довідці № 17 від 27.03.2024р. за період з 26.04.1986 по 08.09.1988 (2 роки 4 місяці 13 днів) та з 16.01.1990 по 14.09.1991 (1 рік 7 місяців 29 днів).
Суд зауважує, що відповідно до наведених вище положень законодавства, підставою для призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку є належність особи до потерпілих від Чорнобильської катастрофи та факт проживання (роботи), а не реєстрації у зоні посиленого радіологічного контролю.
Висновок аналогічного характеру містяться в постанові Верховного Суду від 29.01.2020 у справі №572/245/17, від 17.06.2020 у справі №572/456/17, що обов`язково враховується судом при вирішенні даних спірних правовідносин.
Аналізуючи надані документи, суд вважає, що позивачем підтверджено період проживання його в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 (4 роки 0 місяців 12 днів)
26.04.1986 по 08.09.1988; 
з 16.01.1990 по 14.09.1991.
За наведених обставин, суд дійшов висновку, що позивач з моменту аварії на ЧАЕС та станом на 1 січня 1993 року постійно проживав або постійно працював чи постійно навчався у зоні гарантованого добровільного відселення не менше 3 років, що дає йому право користування пільгами, встановленими Законом №796-XII, в тому числі і на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку.
Щодо застосування початкової величини. 
В матеріалах справи наявні докази проживання позивача у період з 26.04.1986 по 31.07.1986 в зоні гарантованого добровільного відселення. Відтак, наведене свідчить про наявність підстав для зарахування початкової величини та зниження пенсійного віку на 3 роки.
Водночас, проживання позивача в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 понад 3 роки та додатково на 1 рік за 2 повні роки проживання в такій зоні (на 5 років), тобто у 55 років відповідно до ст.55 Закону №796-ХІІ. 
В даному випадку наявність достатнього страхового стажу не є спірним. 
Підсумовуючи вищезазначене суд зауважує, що наявні правові підстави для призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".
Визначаючись щодо дати з якої слід призначити позивачу пенсії, суд зауважує, що відповідно до п.1 ч. 1 ст. 45 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку:
- пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
Оскільки позивач звернувся до пенсійного орану із заявою про призначення пенсії 15.05.2026 року, тобто пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку - 55 ріку, відповідно призначення пенсії має відбутися саме з 15.05.2026 року - з дня звернення за пенсією .
З метою належного захисту прав позивача, суд дійшов висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваного рішення та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області призначити позивачу пенсію у відповідності до вимог статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", з 15.05.2026.
У зв`язку з викладеним, позовні вимоги підлягають до задоволення.
Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. 
Керуючись статтями 241-246, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :
Позов задовольнити повністю
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 22.05.2026 №172650010215 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку на 5 років відповідно до абзацу 5 пункту 2 частини першої статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області призначити ОСОБА_1 , починаючи із 15.05.2026, пенсію за віком із зменшенням пенсійного віку на 5 років відповідно до абзацу 5 пункту 2 частини першої статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області судовий збір у розмірі 1064,96 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Повний текст рішення складений 20 серпня 2026 року.

Учасники справи:
Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 )
Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (площа Народна, буд. 4,м. Ужгород,Закарпатська обл.,88008, код ЄДРПОУ 20453063)

Суддя       В.В. Щербаков