УХВАЛА

15 липня 2026 року 
м. Київ

cправа № 921/523/24 

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду Жукова С.В. 
розглянувши матеріали касаційної скарги  ОСОБА_1 
на ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 09.02.2026
та постанову Західного апеляційного господарського суду від 09.06.2026

у справі № 921/523/24
за заявою ОСОБА_1 
про неплатоспроможність,-

ВСТАНОВИВ:
Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 09.02.2026 клопотання Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії Тернопільське обласне управління АТ "Ощадбанк" про закриття провадження у справі №921/523/24 задоволено. Припинено процедуру реструктуризації боргів у справі №921/523/24, введену ухвалою суду від 07.10.2024. Припинено повноваження керуючого реструктуризацією боржника фізичної особи ОСОБА_1 арбітражного керуючого Шимечка А.Я. (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) №738 від 08.04.2013)). Припинено дію мораторію на задоволення вимог кредиторів, введеного ухвалою суду від 07.10.2024 у справі №921/523/24. Провадження у справі №921/523/24 про неплатоспроможність ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , закрито.
Постановою Західного апеляційного господарського суду від 09.06.2026 ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 09.02.2026 у справі №921/523/24 залишено без змін.
08.07.2026 до Верховного Суду від ОСОБА_1 надійшла касаційна скарга, у якій скаржник просить Суд скасувати ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 09.02.2026 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 09.06.2026 у справі №921/523/24 та направити справу до Господарського суду Тернопільської області на новий розгляд на стадію проведення процедури реструктуризації боргів фізичної особи для забезпечення повного, всебічного та об`єктивного дослідження обставин справи, надання боржнику можливості реалізувати свої процесуальні права (зокрема, щодо подання виправленої декларації у передбачений законом строк) та продовження процедури неплатоспроможності відповідно до вимог Кодексу України з процедур банкрутства.
Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №921/523/24 визначено колегію суддів у складі: Жукова С.В. - головуючого, Картере В.І., Огородніка К.М., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.07.2026.
За результатами розгляду матеріалів цієї скарги Касаційний господарський суд дійшов висновку про залишення її без руху, з огляду на таке.
Частинами 1, 2 статті 288 Господарського процесуального кодексу України визначено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Згідно зі статтею 284 Господарського процесуального кодексу України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.
Постанова суду апеляційної інстанції ухвалена 09.06.2026, повний текст постанови складено 17.06.2026, отже останнім днем касаційного оскарження вказаної постанови було 07.07.2026. Проте, касаційна скарга подана скаржником 08.07.2026, тобто після закінчення строку на касаційне оскарження. 
Скаржником у касаційній скарзі зазначено, що повний текст постанови Західного апеляційного господарського суду від 09.06.2026 (складений 17.06.2026), був отриманий скаржником в електронному кабінеті Електронного суду 17.06.2026 о 18:45.
Зважаючи на наведене, касаційна скарга подана в межах 20 календарних днів від дати отримання скаржником повного тексту постанови Західного апеляційного господарського суду від 09.06.2026.
Водночас, ОСОБА_1 у касаційній скарзі не порушує питання про поновлення строку на касаційне оскарження вказаних судових рішень на підставі частини 2 статті 288 ГПК України.
Відповідно до частини 3 статті 292 Господарського процесуального кодексу України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 288 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку. 
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 09.02.2026 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 09.06.2026 у справі №921/523/24 без руху на підставі частини 3 статті 292 Господарського процесуального кодексу України з наданням заявнику строку для порушення питання про поновлення строку на касаційне оскарження.
Крім того, статтею 290 Господарського процесуального кодексу України встановлено вимоги до форми і змісту касаційної скарги.
Відповідно пункту 2 частини 4 статті 290 ГПК України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України "Про судовий збір".
Відповідно статті 4 Закону України "Про судовий збір", судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Ставка судового збору, що підлягає сплаті при поданні касаційної скарги на ухвалу суду у справі про банкрутство становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб (підпункт 7 пункту 2-1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір»)
Згідно Закону України "Про державний бюджет України" розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб у 2026 році складає 3328,00 грн.
Враховуючи викладене, за подання касаційної скарги ОСОБА_2 сума судового збору становить 3328,00 грн.
При цьому, скільки касаційна скарга подана в електронній формі - через підсистему "Електронний суд", розмір судового збору за подання касаційної скарги із застосуванням коефіцієнту 0,8 для пониження його ставки становить 2662,40 грн (3328,00 грн х 0,8).
Таким чином, за подання до Верховного Суду касаційної скарги скаржник має сплатити судовий збір в сумі 2662,40 грн.
Проте, скаржником до касаційної скарги не додано доказів, що підтверджують сплату судового збору.
Також відповідно до частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, перед-бачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу.
Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні (абзац 2 пункту 5 частини другої статті 290 цього Кодексу).
У цьому випадку необхідно чітко вказати норму права, висновок про застосування якої був сформований Верховним Судом, дату прийняття відповідного судового рішення та номер справи, навести сам висновок і в чому полягає невідповідність оскарженого судового рішення сформованій правозастосовчій практиці.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 287 ГПК України в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду (абзац 3 пункту 5 частини другої статті 290 цього Кодексу). Cкаржник повинен чітко вказати норму права, висновок про застосування якої був сформований Верховним Судом, дату прийняття відповідного судового рішення та номер справи, навести сам висновок і змістовно обґрунтувати необхідність відступлення від нього.
Якщо підставою для відкриття касаційного провадження скаржник вважає наявність випадку, передбаченого пунктом 3 частини другої статті 287 ГПК України, він повинен зазначити норму права, єдину практику застосування якої необхідно сформувати, обставини справи, до яких ця норма повинна застосовуватись, який висновок зробили суди попередніх інстанцій з цього питання та обґрунтувати, в чому полягає непогодження із ним.
Оскаржуючи в касаційному порядку судові рішення на підставі пункту 4 частини другої статті 287 ГПК України необхідно зазначити, яке саме процесуальне порушення з передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу призвело до прийняття незаконного судового рішення.
При цьому, необхідно враховувати, що за змістом пункту 1 частини третьої статті 310 ГПК України відкриття касаційного провадження через недослідження зібраних у справі доказів можливе лише за умови наявності у касаційній скарзі інших обґрунтованих підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 287 цього Кодексу.
Отже, системний аналіз наведених положень ГПК України дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої статті 287 ГПК України у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на від-повідний пункт (пункти) частини другої статті 287 ГПК України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.
Таким чином, процесуальний закон покладає на скаржника обов`язок зазначати у касаційній скарзі про неправильне застосування конкретних норм матеріального та/або порушення норм процесуального права, яке допустили суди попередніх інстанцій при прийнятті оскаржуваних судових рішень та чітко визначити конкретну підставу (підстави) касаційного оскарження судового рішення, передбачену (передбачені) статтею 287 ГПК України, з вказівкою на конкретні висновки суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом при прийнятті відповідного висновку. Крім того, скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку, або обґрунтувати необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судами попередніх інстанцій в оскаржуваних судових рішеннях.
Водночас, у касаційній скарзі не зазначено конкретної підстави (підстав), на якій (яких) подається касаційна скарга на ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 09.02.2026 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 09.06.2026 у справі №921/523/24 з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 ГПК України підстави (підстав), а саме: не зазначено пункти частини 2 статті 287 ГПК України, на підставі яких подається касаційна скарга та не обґрунтовано вказані підстави відповідно до вимог процесуального законодавства.
Суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями за скаржника доповнювати касаційну скаргу міркуваннями та обґрунтуванням підстав касаційного оскарження, яких не виклав сам заявник. В іншому випадку вказане б призвело до порушення таких принципів цивільного процесу, як змагальності та диспозитивності.
Отже ОСОБА_1 не дотрималося вимог пункту 5 частини 2 статті 290 ГПК України
Згідно з частиною 2 статті 292 ГПК України, у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 6 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддя постановляє відповідну ухвалу.
Відповідно частини 2 статті 174 ГПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).
Таким чином, Скаржникам необхідно усунути недоліки касаційної скарги, а саме:

- порушити питання про поновлення строку на касаційне оскарження;

- надати суду оригінал документа про сплату судового збору на суму 2662,40 грн;

- зазначити пункти частини 2 статті 287 ГПК України, на підставі яких подається касаційна скарга та обґрунтувати їх належним чином.

З огляду на викладене, касаційна скарга подана без додержання відповідних вимог процесуального законодавства, тому підлягає залишенню без руху на підставі частин 2, 3 статті 292 ГПК України.
Керуючись ст. ст. 174, 234, 235, 288, 290, 291 292 Господарського процесуального кодексу України, статті 4 Закону України "Про судовий збір", Суд, - 
УХВАЛИВ:
1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 09.02.2026 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 09.06.2026 у справі №921/523/24 залишити без руху.

2. Надати ОСОБА_1 строк для усунення зазначених у цій ухвалі недоліків, який становить 10 днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху. 
3. ОСОБА_1 усунути недоліки, встановлені в цій ухвалі у такий спосіб:
- порушити питання про поновлення строку на касаційне оскарження;
- надати суду оригінал документа про сплату судового збору на суму 2662,40 грн;
- зазначити пункти частини 2 статті 287 ГПК України, на підставі яких подається касаційна скарга та обґрунтувати їх належним чином.
4. Роз`яснити ОСОБА_1 , що у разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали, до касаційної скарги будуть застосовані наслідки, які передбачені положеннями ч.ч. 2, 3 ст. 292 ГПК України.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач С.В. Жуков