КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2026 року м. Кропивницький Справа № 340/3314/26

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Савонюка М.Я., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії, —
В С Т А Н О В И В:

До Кіровоградського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (надалі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (надалі – відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (надалі – відповідач 2), Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (надалі – відповідач 3), у якій просить суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (код ЄДРПОУ: 13358826) від 25.02.2026 №203040003483, яким відмовлено в перерахунку пенсії за віком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 );
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області (код ЄДРПОУ: 13358826) здійснити перерахунок та виплату пенсії за віком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), зарахувавши до страхового стажу періоди роботи з 25.07.1980 по 27.10.1981, з 03.01.1990 по 02.01.1991, з 14.05.1999 по 28.11.1999;
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (код ЄДРПОУ: 20632802) від 11.03.2026 № 203040003483, яким відмовлено в перерахунку пенсії за віком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та у проведенні індексації;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (код ЄДРПОУ: 20632802) здійснити перерахунок та виплату пенсії за віком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), шляхом послідовного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2016– 2018 роки у розмірі 6188,89 грн на коефіцієнти 1,11; 1,11; 1,14; 1,197; 1,0796; 1,115 та 1,121, починаючи з 01.03.2026;
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (код ЄДРПОУ: 40329345) від 17.03.2026 № 203040003483, яким відмовлено в перерахунку пенсії за віком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та у проведенні оптимізації;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (код ЄДРПОУ: 40329345) здійснити перерахунок та виплату пенсії за віком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), виключивши відповідно до абзацу третього частини першої статті 40 Закону №1058-IV з розрахунку заробітної плати невигідні місяці за період з 01.07.2000 до 01.01.2005 як додаткову, а не основну оптимізацію;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області подати звіт про виконання судового рішення у цій справі протягом 20 днів з дня набрання ним законної сили;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області подати звіт про виконання судового рішення у цій справі протягом 20 днів з дня набрання ним законної сили;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області подати звіт про виконання судового рішення у цій справі протягом 20 днів з дня набрання ним законної сили.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України 09.07.2003 №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (надалі – Закон №1058-IV). 
З матеріалів своєї електронної пенсійної справи позивачу стало відомо, що до його страхового стажу не враховано періоди роботи з 25.07.1980 по 27.10.1981, з 03.01.1990 по 02.01.1991, з 14.05.1999 по 28.11.1999 роки. Також не здійснено індексацію та оптимізацію пенсії, що зумовило позивача через портал електронних послуг звернутися до Пенсійного фонду України з заявами про здійснення перерахунку пенсії з урахуванням наявного стажу роботи, про здійснення індексації пенсії, про здійснення оптимізації пенсії.
Вказує, що рішенням Головного управління ПФУ у Волинській області № 203040003483 від 25.02.2026 йому відмовлено в перерахунку пенсії з урахуванням наявного стажу роботи. Вважає таке рішення протиправним, з огляду на те, що відповідачем 1 не враховано спірні періоди роботи з формальних підстав, фактично переклавши тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці на нього.
Також, рішенням Головного управління ПФУ в Кіровоградській області № 203040003483 від 11.03.2026 протиправно відмовлено в перерахунку (індексації) пенсії відповідно до частини 2 статті 42 Закону №1058-IV шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в України, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, а саме: у розмірі 6188,89 грн, на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,11, установлений постановою Кабінету Міністрів України № 251 від 01 квітня 2020 року «Деякі питання підвищення пенсійних виплат і надання соціальної підтримки окремим категоріям населення у 2020 році», на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,11, установлений постановою Кабінету Міністрів України від 22.02.2021 № 127 “Про додаткові заходи соціального захисту пенсіонерів у 2021 році”, на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,14 установлений постановою Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 № 118 "Про індексацію пенсій та заходи підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році"(далі- Постанова №118), на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,197 установлений постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 №168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році» (далі – постанова №168), починаючи з 01.03.2023; на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,0796, установлений постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2024 №185 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році» (далі - постанова №185), починаючи з 01.03.2024; та на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,115, установлений постановою Кабінету Міністрів України від 25.02.2025 №209 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році» (далі - Постанова №209) починаючи з 01.03.2025, та на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,121, установлений постановою Кабінету Міністрів України №236 від 25.02.2026 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верст населення у 2026 році» (далі - постанова №236) починаючи з 01.03.2026.
Також наполягає, що має право на виключення з розрахунку заробітної плати додатковою оптимізацією періоду з 01.07.2000 до 01.01.2005, тому рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 17.03.2026 № 203040003483, яким відмовлено в перерахунку пенсії за віком та здійснення додаткової оптимізації за спірний період, є протиправним. 
З цих підстав просить позов задовольнити.

Відповідач 3 надав суду відзив на позовну заяву, у якому заперечив проти задоволення позовних вимог.
На обґрунтування заперечень зазначив, що позивач отримує пенсію за віком, призначену за нормами Закону №1058-ІV. Згідно абз. 3 частини 1 статті 40 Закону №1058-IV визначено, що за вибором особи, яка звернулася за призначенням пенсії, з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, виключаються періоди до 60 календарних місяців страхового стажу, з урахуванням будь-яких періодів незалежно від перерв, що включаються до страхового стажу згідно з абз. 3 частини 1 статті 24 цього Закону, та будь-якого періоду страхового стажу підряд за умови, що зазначені періоди в сумі складають не більш як 10 відсотків тривалості страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі. 
Додатково за бажанням особи можуть бути виключені періоди строкової військової служби, навчання, догляду за особою з інвалідністю I групи або дитиною з інвалідністю віком до 18 років, за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, за період з 01.07.2000 до 01.01.2005, а також періоди, коли особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню відповідно до пунктів 7, 8, 9 і 14 ст. 11 цього Закону та періоди страхового стажу під час карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, з місяця запровадження карантину у 2020 році та шести календарних місяців після його завершення, періоди страхового стажу під час воєнного стану, введеного відповідно до Закону України "Про правовий режим воєнного стану", з місяця введення воєнного стану та протягом трьох календарних місяців після його припинення або скасування. У всіх випадках, крім випадку, передбаченого абзацом другим частини 1 статті 40, період, за який враховується заробітна плата, не може бути меншим, ніж 60 календарних місяців.
Проте, на думку відповідача 3, відсутні підстави для додаткової оптимізації спірного періоду позивачеві, оскільки відсутня військова служба, навчання чи догляду за особою з інвалідністю I групи або дитиною з інвалідністю віком до 18 років, за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.
З цих підстав просить відмовити у задоволенні позову.

Відповідач 2 також надав суду відзив на позовну заяву, у якому заперечив проти задоволення позовних вимог. На обґрунтування заперечень зазначив, що обчислення розміру пенсії позивача проводилось із застосуванням показника середньої заробітної плати, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2016, 2017 та 2017 роки (6188,89 грн грн), який перевищував розмір середньої заробітної плати, що застосовувалася для обчислення пенсій під час проведення перерахунку (індексації), тому з 01.03.2022 йому встановлено доплату у розмірі 135,00 грн. Оскільки з 01.03.2023 проіндексована середня заробітна плата склала 7405,03 грн і відповідно перевищила середню заробітну плату за 2016, 2017 та 2018 роки — 6188,89 грн, тому для обчислення пенсійної виплати ОСОБА_1 з 01.03.2023, з 01.03.2024, з 01.03.2025 та з 01.03.2026 застосовано проіндексовану середню заробітну плату. 
Вважає, що індексація пенсії позивачу була проведена відповідно до вимог чинного законодавства.
З цих підстав просить відмовити у задоволенні позову.

Відповідач 1 надав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що за результатом розгляду документів встановлено, що згідно трудової книжки позивач з 25.07.1980 працював в Харківському авіаційному заводі ім. Ленінського комсомолу, проте запису про звільнення немає. На підтвердження періоду роботи з 03.01.1990 по 02.01.1991 заявником надано довідку про заробітну плату №27 від 18.11.2025, видану ПАТ “Завод Південкабель”. Копій первинних документів, на підставі яких була видана зазначена довідка, надано не було. Згідно трудової книжки позивача з 14.05.1999 по 28.11.1999 працював в КСП “Роздолан” по договору, копію якого заявник не надав. Враховуючи вищезазначене, та у зв`язку з ненаданням позивачем усіх необхідних документів для перерахунку пенсії, прийнято рішення про відмову в проведенні перерахунку пенсії по наданих документах.

Ухвалою суду від 26.05.2026 позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків шляхом надання суду доказів сплати судового збору у розмірі 3194,88 грн (оригінал платіжного документа) або ж доказів на підтвердження наявності підстав для звільнення чи відстрочення сплати судового збору (докази важкого фінансового становища).
03.06.2026 ухвалою суду відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), витребувано докази по справі.

Установивши фактичні обставини справи, на які посилаються сторони як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши та оцінивши докази, проаналізувавши норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області та з 11.04.2019 отримує пенсію зі зниженням пенсійного віку по Списку №2, призначену відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
Обчислення розміру пенсії з 01.03.2026 проведено із страхового стажу 39 років 21 день, в тому числі по Списку №2 - 08 років 11 місяців 04 дні, стаж пораховано по 31.01.2026. Коефіцієнт страхового стажу 0,39000.
При визначенні розміру заробітної плати для призначення пенсії позивачу застосовано середню заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислену як середній показник за 2016-2018 роки - 6188,89 грн.
Заробітна плата взята за період з 01.07.2000 по 31.01.2026 і обчислена відповідно до статті 40 Закону України складає 12853,82 грн (9992,40 грн (3764,40 грн х 1,17 х 1,11 х 1,11 х 1,14 х 1,197 х 1,0796 х 1,115 х 1,121) х 1,28636, де 9992,40 грн проіндексована середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески; 1,28636 індивідуальний коефіцієнт заробітної плати).
Розмір пенсійної виплати з 01.03.2026 становить 5072,87 грн, де:
5012,99 грн - основний розмір пенсії (12853,82 грн х 0,39000);
59,88 грн - доплата за 4 роки понаднормового стажу (1497,00 грн х 4%).
17.02.2026 ОСОБА_1 звернувся до територіальних органів Пенсійного фонду України щодо перерахунку пенсії у зв`язку з наданими додатковими документами пенсії за віком відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” від 09 липня 2003 року № 1058- IV (далі - Закон № 1058-IV), а саме дорахувати до страхового стажу не враховані періоди роботи з 25.07.1980 по 27.10.1981, з 03.01.1990 по 02.01.1991 та з 14.05.1999 по 28.11.1999 (а.с. 39)
Для визначення права на перерахунок пенсії були подані документи:
- довідка №27 від 18.11.2025 видана ПАТ “Завод Південкабель”(а.с. 38);
- трудова книжка НОМЕР_2 (а.с. 28-37);
- скан- копія паспорта та ідентифікаційного коду.
Вказана заява позивача про перерахунок пенсії розглянута за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України у Волинській області, за результатом розгляду якої прийнято рішення про відмову в перерахунку пенсії від 25.02.2026 № 203040003483 (а.с. 43-44)
Так вказаним рішенням зазначено, що в ході аналізу поданих документів та матеріалів електронної пенсійної справи встановлено, що згідно трудової книжки заявник з 25.07.1980 працював в Харківському авіаційному заводі ім. Ленінського комсомолу, проте запису про звільнення немає.
На підтвердження періоду роботи з 03.01.1990 по 02.01.1991 заявником надано довідку про заробітну плату №27 від 18.11.2025 видану ПАТ “Завод Південкабель”. Копій первинних документів, на підставі яких була видана зазначена довідка, надано не було.
Згідно трудової книжки ОСОБА_1 з 14.05.1999 по 28.11.1999 працював в КСП “Роздольє” по договору, копію якого заявник не надав.
З урахуванням наведеного вирішено відмовити заявнику у проведенні перерахунку пенсії згідно заяви №3396 від 17.02.2026 по наданих документах.
02.03.2026 позивач звернувся через веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду України із заявою щодо допризначення пенсії з наданням додаткових документів, в якій просив провести індексацію пенсії за 2016-2018 роки у розмірі 6188,89 грн послідовно збільшеного на коефіцієнти: у розмірі: 1,11, 1,11, 1,14, 1,197, 1,0796, 1,115, 1,121 (а.с. 40-41).
Вказана заява позивача про перерахунок пенсії розглянута за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, за результатом розгляду якої прийнято рішення про відмову в перерахунку пенсії від 11.03.2026 № 203040003483, оскільки в період з 01.03.2022 по 31.03.2026 були проведені перерахунки пенсії у зв`язку зі збільшенням показника середньої заробітної плати згідно чинного пенсійного законодавства (а.с. 45-47).
09.03.2026 ОСОБА_1 звернувся і заявою пенсійного органу із заявою щодо перерахунку пенсії відповідно до ч.1 ст.40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV, в якій просив виключити з розрахунку заробітної плати додатковою оптимізацією періоду з 01.07.2000 року до 01 січня 2005 року (а.с. 42).
Вказана заява позивача про перерахунок пенсії розглянута за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, за результатом розгляду якої прийнято рішення про відмову в перерахунку пенсії від 17.03.2026 № 203040003483 відмовлено в перерахунку пенсії за віком ОСОБА_1 та здійснення додаткової оптимізації за спірний період, оскільки відсутня військова служба, навчання чи догляду за особою з інвалідністю I групи або дитиною з інвалідністю віком до 18 років, за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (а.с. 48).

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (ч. 1 ст. 24 Закону №1058-IV).
Частиною 2 статті 24 Закону №1058-IV передбачено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Статтею 44 Закону №1058-IV встановлено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із соціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої територіально.
Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" затверджений Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 №22-1, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846.
Перелік документів, що додаються до заяви про призначення, перерахунку та поновлення пенсії визначений Розділом 2 цього Порядку.
Підпунктом 2 пунктом 2.1 Порядку №22-1 передбачено, що до заяви додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637.
Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
В пункті 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (надалі за текстом Порядок №637), також закріплено положення, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Згідно з пунктом 3 цього Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
За пунктом 20 вказаного Порядку у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Відповідно до пункту 4.2 Порядку 22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
Згідно пункту 4.3 цього Порядку рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.
Пунктом 4.7 Порядку №22-1 передбачено, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.
Пунктом 4.10 цього ж Порядку визначено, що після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.
Суд зазначає, що одним зі спірних питань, що підлягає вирішенню в межах даної справи є питання зарахування до страхового стажу позивача періодів роботи з 25.07.1980 по 27.10.1981, з 03.01.1990 по 02.01.1991, з 14.05.1999 по 28.11.1999.
20.06.1974 постановою Держкомтруда СРСР №162 затверджено “Інструкцію про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах та організаціях” (далі - Інструкція № 162), яка діяла на момент заповнення трудової книжки позивача.
Відповідно до абзацу першого пункту 1.1. Інструкції №162 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників та службовців.
Згідно з абзацами другим, третім пункту 2.2. Інструкції №162 заповнення трудової книжки вперше здійснюється адміністрацією підприємства у присутності робітника не пізніше тижневого строку з дня прийняття на роботу. До трудової книжки вносяться відомості про роботу: прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення.
Відповідно до пункту 2.3. Інструкції №162 усі записи трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). 
У разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення на іншу постійну роботу, про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується адміністрацією підприємства, де було зроблено відповідний запис. Адміністрація підприємства за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу (пункт 2.5. Інструкції №162).
Відповідно до пункту 2.8. Інструкції №162 виправлені відомості про роботу, про переведення на іншу постійну роботу, про нагородження та заохочення та інші мають повністю відповідати оригіналу наказу або розпорядження. У разі втрати наказу чи розпорядження або невідповідності їх фактично виконуваній роботі виправлення відомостей про роботу здійснюється на основі інших документів, що підтверджують виконання робіт, не зазначених у трудовій книжці. Показання свідків не можуть бути підставою для виправлення занесених раніше записів.
Згідно з пунктом 2.9. Інструкції №162 у розділі Відомості про роботу, Відомості про нагородження, Відомості про заохочення трудової книжки (вкладиша) закреслення раніше внесених неточних або неправильних записів не допускається. У разі необхідності, наприклад, зміни запису відомостей про роботу після зазначення відповідного порядкового номеру, дати внесення запису в графі 3 пишеться: Запис за № таким-то недійсний. Прийнятий за такою-то професією (посадою) і у графі 4 повторюються дата і номер наказу (розпорядження) власника або уповноваженого ним органу, запис з якого неправильно внесений до трудової книжки. У такому ж порядку визнається недійсним запис про звільнення і переведення на іншу постійну роботу у разі незаконного звільнення або переведення, установленого органом, який розглядає трудові спори, і поновлення на попередній роботі або зміни формулювання причини звільнення. 
З 29.07.1993 порядок ведення трудових книжок регулюється Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженою наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58 (далі Інструкція №58), яка містить аналогічні вимоги щодо внесення записів до трудових книжок що й Інструкція №162.
Відповідно до пункту 18 постанови Ради Міністрів СРСР та Всесоюзної центральної ради професійних союзів від 06 вересня 1973 року №656 “Про трудові книжки працівників та службовців”, яка діяла на час заповнення трудової книжки, відповідальність за організацію робіт по веденню, обліку, зберіганню і видачі трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. Відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання та видачу несе спеціально уповноважена особа, призначена наказом (розпорядженням) керівника підприємства, установи, організації. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання та видачу трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а у передбачених законом випадках іншу відповідальність.
Аналіз вказаних норм свідчить, що законодавством чітко визначено порядок організації ведення, обліку, зберігання і видачу трудових книжок працівників, а також встановлено відповідальність за порушення такого порядку.
Всі записи, які мають відношення до трудової діяльності працівника та вносяться до трудової книжки, можуть бути внесені вичерпним колом осіб, насамперед керівником підприємства, установи, організації в порядку, строк та спосіб, передбачений відповідним законодавством.
Самостійне внесення працівником відомостей щодо своєї трудової діяльності, а також внесення виправлень у разі неправильного або неточного запису не передбачено.
Таким чином, позивач як особа, на яку не покладено обов`язку щодо організації ведення, обліку, зберігання і видачі трудової книжки, не може нести відповідальність за неправильність, неточність або неповноту внесених до неї відомостей. Тому неналежне оформлення трудової книжки саме по собі не може бути підставою для незарахування страхового стажу та обмеження права особи на належне пенсійне забезпечення.
Отже, працівник не може відповідати за неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки чи іншої документації з вини адміністрації підприємства, та не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком, на загальних підставах.
Наведене в повній мірі узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеній у постанові від 21.02.2018 року у справі №687/975/17.
У трудовій книжці позивача серії НОМЕР_3 від 25.07.1980, копія якої наявна у матеріалах справи, зокрема, наявні наступні записи:
- 25.07.1980 ОСОБА_1 прийнято на роботу токаря 3 розряду в Харківський авіаційний завод ім. Ленінського комсомолу (наказ №427-к від 25.07.1980, запис №2);
- 27.10.1981 призваний в лави Радянської армії (наказ №640-к від 27.10.1981, запис №3). 
При цьому окремий запис із формулюванням «звільнений» у трудовій книжці відсутній. Водночас запис №3 від 27.10.1981 містить відомості про призов позивача до лав Радянської армії, посилання на наказ №640-к від 27.10.1981 та засвідчений підписом відповідальної особи і печаткою підприємства (а.с. 28 зв.)
За своїм змістом цей запис фіксує обставину, у зв`язку з якою позивач припинив роботу на підприємстві, та дає можливість визначити кінцеву дату відповідного періоду роботи — 27.10.1981. Такий висновок узгоджується з наступним записом №4 про проходження позивачем військової служби в Радянській армії, а також із подальшим записом №5 про прийняття його на роботу 13.06.1984, що не свідчить про продовження трудових відносин із Харківським авіаційним заводом після 27.10.1981.
Отже, відсутність окремого формулювання про звільнення у зв`язку з призовом на військову службу є недоліком оформлення трудової книжки, а не відсутністю відомостей про припинення роботи. Оскільки внесення та належне оформлення відповідних записів належало до обов`язків адміністрації підприємства, такий формальний недолік не може покладати негативні наслідки на позивача та не спростовує підтвердження періоду його роботи з 25.07.1980 по 27.10.1981.
- 14.05.1999 позивача прийнято на роботу до КСП «Роздольє» за договором, а 28.11.1999 трудові відносини припинено, що підтверджується відповідними записами трудової книжки (а.с. 32).
Знову ж таки, трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової книжки, а тому працівник не може нести і негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки.
Період роботи з 14.05.1999 по 28.11.1999 у КСП «Роздольє» підтверджується відповідними записами трудової книжки. Відповідач 1 не навів доказів недостовірності цих записів та не спростував факту перебування позивача у трудових відносинах у зазначений період (а.с. 32).
Щодо періоду з 03.01.1990 по 02.01.1991, то у трудовій книжці відсутній окремий запис про прийняття позивача на роботу саме 03.01.1990. Наявні в ній записи свідчать про трудові відносини, що виникли раніше, подальші переведення позивача в межах підприємства та його звільнення 02.01.1991. Наступний за хронологією запис №19 стосується вже іншого роботодавця (Управління пожежної охорони УВС Харківського облвиконкому) і починається з 11.03.1991. Запису про прийняття позивача на роботу до ПАТ «Завод Південкабель» трудова книжка не містить.
За таких обставин, відповідно до пункту 3 Порядку №637, підтвердження цього періоду здійснюється на підставі інших документів, зокрема довідки про заробітну плату. Позивачем надано довідку №27 від 18.11.2025, видану ПАТ «Завод Південкабель» — юридичною особою, яка за наказом №1 від 01.11.1995 є правонаступником Харківського кабельного заводу «Південкабель». Довідка оформлена на бланку підприємства, засвідчена підписами керівника та головного бухгалтера, скріплена печаткою, і містить пряме застереження про те, що підприємство не заперечує проти перевірки первинних документів за вказаний у довідці період.
Суд відхиляє доводи Відповідача 1 про неможливість врахувати таку довідку для підтвердження наявності трудових відносин у спірний період з підстав ненадання копій первинних документів, на підставі яких видана довідка. 
Так, пункт 3 Порядку №637 прямо зазначає довідку самостійною, достатньою підставою підтвердження стажу за відсутності запису в трудовій книжці, не обумовлюючи її прийняття додатковим наданням первинних документів. 
Крім цього, частиною третьою статті 44 Закону № 1058-IV передбачено, що органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.
Однак у спірному рішенні не зазначено, що відповідач надсилав запити до підприємств, на яких працював позивач у спірні періоди, або до архівних установ з метою уточнення відомостей про факт та точні календарні межі його роботи.
У свою чергу, довідка №27 від 18.11.2025 містить помісячне нарахування заробітної плати позивачу за кожен місяць 1990 року та за січень 1991 року, при цьому сума за січень 1991 року включає компенсацію за невикористану відпустку — виплату, яка за трудовим законодавством нараховується в момент припинення трудових відносин, що узгоджується із заявленою датою закінчення спірного періоду. Отже, довідкою підтверджено одержання позивачем оподатковуваного страховими внесками доходу за кожен календарний місяць, що повністю охоплює заявлений спірний період (03.01.1990– 02.01.1991), а тому цей період підлягає зарахуванню до загального страхового стажу.
Суд зазначає, що наявні у документах на підтвердження трудового стажу формальні неточності, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.
Аналогічна позиція була висловлена Верховним Судом у постанові від 25 квітня 2019 року у справі №593/283/17.
Крім того, відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 64 Закону №1058-IV виконавча дирекція Пенсійного фонду та її територіальні органи мають право:
отримувати безоплатно від органів державної влади, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності, виду діяльності та господарювання і від фізичних осіб - підприємців відомості, пов`язані з нарахуванням, обчисленням та сплатою страхових внесків, а також інші відомості, необхідні для виконання ними функцій, передбачених цим Законом та іншими законами України;
проводити планові та позапланові перевірки документів для оформлення пенсії, виданих підприємствами, установами та організаціями, а також поданих відомостей про застрахованих осіб, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсійні виплати.
Водночас, жодних доводів та/або належних та допустимих доказів на їх підтвердження щодо вчинення відповідачем дій в межах наведених повноважень у законодавчо встановлений спосіб з отримання відомостей, необхідних для виконання відповідачем функцій, передбачених зазначеними Законами України, відповідачем суду не наведено та не надано.
Невикористання відповідачем передбачених законом повноважень не забезпечило всебічного, повного та об`єктивного розгляду заяви позивача й перевірки документів, поданих на підтвердження страхового стажу.
Таким чином, оскільки відповідач 1 не довів правомірність свого рішення, суд доходить висновку щодо протиправності спірного рішення, та, як наслідок, його скасування.
З урахуванням установлених обставин позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню шляхом визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області від 25.02.2026 №203040003483 і зобов`язати здійснити перерахунок пенсії за віком ОСОБА_1 , зарахувавши до його страхового стажу періоди роботи з 25.07.1980 по 27.10.1981, з 03.01.1990 по 02.01.1991 та з 14.05.1999 по 28.11.1999.
Водночас вимога про зобов`язання відповідача 1 здійснити виплату перерахованої пенсії задоволенню не підлягає, оскільки позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області, а відповідач 1 розглянув заяву за принципом екстериторіальності та не є органом, який здійснює виплату пенсії.
Щодо визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 11.03.2026 № 203040003483 та проведення індексації пенсії позивача у відповідності до постанов Кабінету Міністрів України із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,11; 1,11; 1,14; 1,197; 1,0796; 1,115; 1,121, суд зазначає наступне.
Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України від 03.07.1991 № 1282-XII, «Про індексацію грошових доходів населення» (далі – Закон №1282-XII).
Відповідно до статті 1 Закону №1282-XII індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Статтею 2 Закону №1282-ХІІ визначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема пенсії. Індексація пенсій проводиться у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, із застосуванням коефіцієнта збільшення, що визначається відповідно до абзаців другого і третього частини другої статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. 
Згідно із частиною 1 статті 4 Закону №1282-ХІІ індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.
Відповідно до частини 2 статті 42 Закону №1058-ІV для забезпечення індексації пенсії щороку з 1 березня проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.
Показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, щороку збільшується на коефіцієнт, що відповідає 50 відсоткам показника зростання споживчих цін за попередній рік та 50 відсоткам показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.
У разі відсутності дефіциту коштів Пенсійного фонду для фінансування виплати пенсій у солідарній системі розмір щорічного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, передбачений абзацом другим цієї частини, може бути збільшений, але не повинен перевищувати 100 відсотків показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.
Розмір та порядок такого збільшення визначаються у межах бюджету Пенсійного фонду за рішенням Кабінету Міністрів України з урахуванням мінімального розміру збільшення, визначеного абзацом другим цієї частини.
Порядок проведення перерахунку пенсій відповідно до частини 2 статті 42 Закону №1058-ІV затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 20.02.2019 №124 (далі – порядок №124). 
Згідно з пунктом 5 Порядку №124 у 2019 році перерахунок пенсій у зв`язку зі збільшенням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, проводиться шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення пенсії, станом на 1 жовтня 2017 року на коефіцієнт, визначений згідно з абзацом першим пункту 4 цього Порядку.
Кожен наступний перерахунок у зв`язку зі збільшенням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, проводиться з урахуванням збільшеного у попередніх роках показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.
Пунктом 4 Порядку №124 визначено, що коефіцієнт збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, визначається за такою формулою:
(ЗСЦ+ЗСЗ)х 50 %
К=------------------------ + 1 %,
100 %
де ЗСЦ - показник зростання споживчих цін за попередній рік (у відсотках);
ЗСЗ - показник зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (у відсотках), що визначається за такою формулою:
ЗСЗ = Псзп (1): Псзп (2) х 100 % - 100 %,
де Псзп (1) - показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення;
Псзп (2) - показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, за три календарні роки, що передують року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.
У разі відсутності дефіциту коштів Пенсійного фонду України для фінансування виплати пенсій у солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування коефіцієнт щорічного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, може бути збільшено, але він не повинен перевищувати 100 відсотків показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, за три календарних роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.
Розмір коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, визначається щороку Кабінетом Міністрів України у межах бюджету Пенсійного фонду України. При цьому в разі відсутності даних про заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка враховується для обчислення пенсії, для визначення розміру коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, враховується наявна заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка враховується для обчислення пенсії, з наступним перерахунком зазначеного коефіцієнта для підвищення пенсії відповідно до цього Порядку.
Перерахунок пенсій відповідно до цього Порядку проводиться щороку з 1 березня.
Запровадивши удосконалений механізм щорічної індексації пенсій, зокрема особам, пенсія яким призначена за Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", для сталості пенсійного забезпечення громадян та видатків на його фінансування, держава взяла на себе зобов`язання забезпечити підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін шляхом підвищення пенсій із застосуванням нового уніфікованого механізму через збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, і який враховувався для обчислення пенсії, який не є сталим, та підвищення рівня матеріального забезпечення найбільш вразливих верств населення з числа пенсіонерів.
Пунктом 2 постанови №251 встановлено, що у 2020 році перерахунок пенсій згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 р. №124 Питання проведення індексації пенсій у 2019 році, проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, який враховується для обчислення пенсії, в розмірі 1,11; у разі, коли розмір підвищення в результаті перерахунку пенсії, зазначеного в цьому пункті, не досягає 100 гривень, встановлюється доплата до пенсії в сумі, що не вистачає до зазначеного розміру, яка враховується під час подальших перерахунків пенсії; перерахунок пенсій, передбачений цим пунктом, проводиться з 1 травня 2020 року.
Відповідно до пункту 1 постанови №127 перерахунок пенсій згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 р. №124 “Питання проведення індексації пенсій у 2019 році”, проводиться з 1 березня із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,11.
Якщо пенсії, призначені відповідно до Закону за зверненнями, які надійшли по 31 грудня 2020 р. включно, не підвищувалися відповідно до пункту 1 цієї постанови, а також не підвищувалися із січня по липень 2021 р. включно у зв`язку із збільшенням прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність/мінімальної заробітної плати, визначених законом, з урахуванням абзаців першого, третього частини першої та частини другої статті 28, абзацу другого пункту 4-1 розділу XV “Прикінцеві положення” Закону, пункту 4 розділу II “Прикінцеві та перехідні положення” Закону України від 3 жовтня 2017 р. № 2148-VIII “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій”, а також з урахуванням щомісячної державної адресної допомоги до пенсії, що виплачується відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 26 березня 2008 р. № 265 “Деякі питання пенсійного забезпечення громадян”, з 1 липня 2021 р. до таких пенсій установлюється щомісячна доплата в розмірі 100 гривень у межах максимального розміру пенсії, визначеного законом, яка враховується під час подальших перерахунків пенсії відповідно до законодавства (п. 2 постанови №127). 
Пунктом 1 постанови №118 установлено, що з 1 березня 2022 року перерахунок пенсій згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 р. № 124 “Питання проведення індексації пенсій у 2019 році”, проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (далі - коефіцієнт збільшення), у розмірі 1,14.
Відповідно до пункту 4 постанови №118 з 1 березня 2022 р. до пенсій, призначених відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” за зверненнями, що надійшли до 31 грудня 2021 р. включно, які не підвищуються з 1 березня 2022 р. згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 р. №124 “Питання проведення індексації пенсій у 2019 році”, щомісячну доплату до пенсії в розмірі 135 гривень, яка виплачується додатково до встановленої пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 22 лютого 2021 р. №127 “Про додаткові заходи соціального захисту пенсіонерів у 2021 році” щомісячної доплати до пенсії, в межах максимального розміру пенсії, визначеного законом. Зазначені щомісячні доплати враховуються під час наступних перерахунків пенсії у зв`язку із збільшенням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Згідно із пунктом 1 постанови №168 установлено, що з 1 березня 2023 р. перерахунок пенсій згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 р. № 124 “Питання проведення індексації пенсій у 2019 році”, проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (далі - коефіцієнт збільшення), у розмірі 1,197.
Також установлено, що з 1 березня 2023 р. до пенсій, призначених відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” (далі - Закон) за зверненнями, що надійшли до 31 грудня 2022 р. включно, які не підвищуються з 1 березня 2023 р. згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 р. № 124 “Питання проведення індексації пенсій у 2019 році”, щомісячну доплату до пенсії в розмірі 100 гривень, яка виплачується додатково до щомісячних доплат до пенсії, встановлених пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 22 лютого 2021р. №127 “Про додаткові заходи соціального захисту пенсіонерів у 2021 році” та пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 р. №118 “Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році”, в межах максимального розміру пенсії, визначеного законом. Зазначені щомісячні доплати враховуються під час наступних перерахунків пенсії у зв`язку із збільшенням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (п. 6 постанови №168).
Відповідно до пункту 1 постанови №185 установлено, що з 1 березня 2024 р. перерахунок пенсій згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 р. №124 “Питання проведення індексації пенсій у 2019 році”, проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (далі - коефіцієнт збільшення), у розмірі 1,0796.
Підпунктом 6 пункту 2 постанови №185 визначено, що до пенсій, призначених відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” (далі - Закон) за зверненнями, що надійшли до 31 грудня 2023 р. включно, які не підвищуються з 1 березня 2024 р. згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 р. №124 “Питання проведення індексації пенсій у 2019 році”, встановлюється щомісячна доплата до пенсії в розмірі 100 гривень, яка виплачується додатково до щомісячних доплат до пенсії, встановлених пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 22 лютого 2021 р. №127 “Про додаткові заходи соціального захисту пенсіонерів у 2021 році”, пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 р. №118 “Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році” та пунктом 6 постанови Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2023 р. №168 “Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році”, в межах максимального розміру пенсії, визначеного законом. Зазначені щомісячні доплати враховуються під час наступних перерахунків пенсії у зв`язку із збільшенням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.
25.02.2025 Кабінет Міністрів України прийняв постанову №209, відповідно до пункту 1 якої з 1 березня 2025 р. перерахунок пенсій згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 р. №124 Питання проведення індексації пенсій у 2019 році, проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (далі - коефіцієнт збільшення), у розмірі 1,115.
У підпункті 6 пункту 2 постанови №209 установлено, що з 1 березня 2025 р. з метою зменшення диспропорцій у розмірах пенсій, призначених у різні роки, пенсії, призначені відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування за зверненнями, що надійшли до 31 грудня 2024 р. включно, які не підвищені згідно з пунктом 1 цієї постанови, перераховуються шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, який використовувався для призначення/перерахунку їх пенсії, на коефіцієнт збільшення:
для пенсій, призначених/перерахованих із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для призначення пенсії у 2021 році, - 1,0575;
для пенсій, призначених/перерахованих із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для призначення пенсії у 2022 році, - 1,046;
для пенсій, призначених/перерахованих із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для призначення пенсії у 2023 році, - 1,0345;
для пенсій, призначених/перерахованих із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для призначення пенсії у 2024 році, - 1,023.
Перерахунок пенсій відповідно до цього підпункту проводиться із збереженням щомісячних доплат до пенсії, встановлених пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 р. №118 Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році, пунктом 6 постанови Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2023 р. №168 Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році і підпунктом 6 пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2024 р. №185 Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році, в межах максимального розміру пенсії, визначеного Законом. Зазначені щомісячні доплати враховуються під час подальших перерахунків пенсії у зв`язку із збільшенням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.
25.02.2026 Кабінет Міністрів України прийняв постанову №236, відповідно до пункту 1 якої з 1 березня 2026 р. перерахунок пенсій згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 р. № 124 "Питання проведення індексації пенсій у 2019 році" (Офіційний вісник України, 2019 р., № 19, ст. 663), проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (далі - коефіцієнт збільшення), у розмірі 1,121 з урахуванням положень, передбачених пунктом 3 цієї постанови.
У підпункті 6 пункту 2 постанови №236 установлено, що з метою зменшення диспропорцій у розмірах пенсій, призначених у різні роки, пенсії, призначені відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон) за зверненнями, що надійшли до 31 грудня 2025 р. включно, які не підвищені згідно з пунктом 1 цієї постанови, перераховуються шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, який використовувався для призначення/перерахунку пенсії, з урахуванням відповідних коефіцієнтів збільшення, передбачених підпунктом 6 пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 25 лютого 2025 р. № 209 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році" (Офіційний вісник України, 2025 р., № 25, ст. 1669), на коефіцієнт збільшення:
для пенсій, призначених/перерахованих із застосуванням показників середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та які враховувалися для призначення пенсії у 2021 і 2022 роках, - 1,061;
для пенсій, призначених/перерахованих із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для призначення пенсії у 2023 році, - 1,048;
для пенсій, призначених/перерахованих із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для призначення пенсії у 2024 році, - 1,036;
для пенсій, призначених/перерахованих із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для призначення пенсії у 2025 році, - 1,024.
Отже, індексація пенсій у подальшому відповідно до постанов №127, №118, №168, №185, №209 та №236 проводиться згідно з Порядком №124 шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії станом на 1 жовтня 2017 року на відповідні коефіцієнти.
Таким чином, положення Порядку №124, не узгоджені з приписами частини 2 статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", оскільки по різному визначають показник, який збільшується на відповідні коефіцієнти:
показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (за приписами Закону);
показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, станом на 01 жовтня 2017 року (за приписами Порядку).
Відповідно до статті 7 Закону №1058-ІV загальнообов`язкове державне пенсійне страхування здійснюється, серед іншого, за принципами: законодавчого визначення умов і порядку здійснення загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та диференціації розмірів пенсій залежно від тривалості страхового стажу та розміру заробітної плати (доходу).
Так, принцип законодавчого визначення умов і порядку його здійснення, полягає у забезпеченні чітких, рівних та прозорих правил для всіх суб`єктів, що беруть участь у цій системі. Умови, права та обов`язки щодо пенсійного страхування встановлюються виключно законами України. Це забезпечує правову визначеність і недопущення свавільного регулювання. При цьому, цей принцип також передбачає рівність прав і гарантій, адже законодавство повинно гарантувати однакові умови участі в системі для всіх осіб, незалежно від їхнього соціального чи економічного статусу. Крім того, зазначений принцип загальнообов`язкового державного пенсійного страхування полягає у прозорості умов нарахування пенсій, обчислення страхового стажу, розмір внесків і виплат, що дає змогу громадянам чітко розуміти свої права та обов`язки. Цей принцип правового регулювання також втілює принцип соціальної справедливості, адже законодавчо врегульовані умови покликані забезпечити справедливий розподіл пенсійних коштів між усіма учасниками системи, враховуючи сплачені внески та тривалість страхового стажу.
Принцип диференціації розмірів пенсій залежно від тривалості страхового стажу та розміру заробітної плати (доходу) спрямований на забезпечення соціальної справедливості та мотивації до участі в системі страхування. Оскільки розмір пенсії прямо залежить від тривалості страхового стажу - чим довший стаж, тим вищий розмір пенсії. Це стимулює громадян працювати довше та сплачувати страхові внески протягом більшого періоду. Крім того, пенсійні виплати обчислюються з урахуванням заробітної плати, з якої сплачувалися страхові внески. Більший розмір заробітної плати означає більший внесок до Пенсійного фонду, що впливає на кінцевий розмір пенсії. Отже, вказаний принцип стимулює громадян працювати офіційно, отримуючи легальну заробітну плату, з якої сплачуються страхові внески, адже це безпосередньо впливає на майбутні пенсійні виплати. Отже, принцип диференціації розмірів пенсії залежно від тривалості страхового стажу та розміру заробітної плати спрямований на створення прозорої, справедливої та економічно обґрунтованої пенсійної системи. Він забезпечує зв`язок між внесками, зробленими до Пенсійного фонду, і рівнем соціального забезпечення у пенсійному віці.
Таким чином, законодавче визначення умов і порядку загальнообов`язкового державного пенсійного страхування забезпечує передбачуваність, стабільність і довіру до пенсійної системи. Це є ключовою складовою соціального захисту населення.
Отже, абзац перший в сукупності з абзацом другим пункту 5 Порядку №124 повинні застосовуватися у відповідності з частиною 2 статті 42 Закону №1058-ІV, тобто під час проведення індексації повинен застосовуватися показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення пенсії під час її призначення.
В іншому випадку, відповідно до частини 3 статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України у разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.
Повноваження суду не застосовувати нормативно-правовий акт у разі висновку про його суперечність Конституцій України закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту кореспондує з принципом верховенства права.
При цьому, дотримання принципу верховенства права можливе лише за умови застосування судами під час розгляду та вирішення справ законодавчого акта, який відповідає критерію "якості закону".
Верховний Суд неодноразово наголошував, що суди не повинні застосовувати положення нормативно-правових актів, які не відповідають Конституції та законам України, незалежно від того, чи оскаржувались такі акти в судовому порядку та чи є вони чинними на момент розгляду справи, тобто згідно з правовою позицією Верховного Суду такі нормативно-правові акти (як закони, так і підзаконні акти) не можуть застосовуватися навіть у випадках, коли вони є чинними (постанови від 12.03.2019 у справі №913/204/18, від 10.03.2020 у справі №160/1088/19).
У випадку суперечності норм підзаконного акту нормам закону слід застосовувати норми закону, оскільки він має вищу юридичну силу.
Таким чином, при проведенні перерахунку пенсій, призначених у 2019– 2026 роках згідно з Законом №1058-ІV, у зв`язку з щорічною індексацією, збільшенню підлягає показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, як це передбачено частиною 2 статті 42 Закону №1058-ІV. Застосуванню також підлягають відповідні постанови №127, №118, №168, №185, №209 та №236.
Порядок №124 підлягає застосуванню виключно в частині, яка не суперечить положенням Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
З огляду на визначення загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами застосування при проведенні індексації пенсій починаючи з 2020 року відповідно до частини 2 статті 42 Закону №1058-ІV положень пункту 5 Порядку №124, є протиправним.
З врахуванням вищевикладеного, абзац 1 в сукупності з абзацом 2 пункту 5 Порядку №124 повинні застосовуватися лише у відповідності з частиною 2 статті 42 Закону №1058-ІV, тобто під час проведення індексації повинен застосовуватися показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення вказаної пенсії.
Застосовуючи наведені норми права з урахуванням заявлених позовних вимог та висновків Верховного Суду, суд констатує, що відповідач 2 протиправно не здійснив індексацію пенсії позивача шляхом послідовного застосування коефіцієнтів 1,11; 1,11; 1,14; 1,197; 1,0796; 1,115 та 1,121 до показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2016– 2018 роки у розмірі 6188,89 грн, який було враховано під час призначення його пенсії.
До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 13.01.2025 у справі №160/28752/23, від 27.01.2025 у справі №620/7211/24, від 28.01.2025 у справі № 440/4663/24, від 28.01.2025 у справі №120/1483/24, від 16.04.2025 у справі №200/5836/24, які відповідно до частини 5 статті 242 КАС України враховується судом при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин.
Виходячи з темпів зростання споживчих цін у 2024 та 2025 роках і зростання середньої заробітної плати за останні три роки порівняно з попередніми трьома роками постановами №209 та №236 встановлено для підвищення пенсії коефіцієнт 1,115 та 1,121, що відповідає приписам абзацу другого частини другої статті 42 Закону №1058-IV.
Поряд з цим положення Закону №1058-IV не передбачають випадків зменшення коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії та не уповноважує Кабінет Міністрів України на визначення розміру такого зменшеного коефіцієнта.
Таким чином, приписи підпункту 6 пункту 2 постанови №209 та постанови №236 в частині визначення коефіцієнтів збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, для цілей індексації пенсій, призначених у 2021-2025 роках, не відповідають положенням частини другої статті 42 Закону №1058-IV, а тому не підлягають врахуванню при перерахунку пенсії.
За наведених обставин індексація пенсії позивача з 01.03.2025 мала бути проведена шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який безпосередньо враховувався для обчислення пенсії позивача, на коефіцієнт 1,115, передбачений пунктом 1 постанови №209, а з 01.03.2026 — на коефіцієнт 1,121, установлений пунктом 1 постанови №236.
Матеріалами справи підтверджується, що під час призначення пенсії позивачу було застосовано показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2016– 2018 роки у розмірі 6188,89 грн. 
З огляду на наведене порушене право позивача підлягає відновленню шляхом визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 11.03.2026 №203040003483 і зобов`язання відповідача 2 здійснити з 01.03.2026 перерахунок пенсії позивачу відповідно до частини другої статті 42 Закону №1058-IV шляхом послідовного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2016– 2018 роки у розмірі 6188,89 грн на коефіцієнти 1,11; 1,11; 1,14; 1,197; 1,0796; 1,115 та 1,121, з урахуванням раніше виплачених сум.
Знову ж таки підстави для зобов`язання відповідача 2 здійснити виплату перерахованої пенсії відсутні. Як уже встановлено судом, позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області. За змістом пункту 4.10 Порядку №22-1 виплата пенсії здійснюється органом Пенсійного фонду України за місцем проживання (реєстрації) або фактичного місця проживання пенсіонера, якому передається електронна пенсійна справа. Відповідач 2 розглянув заяву позивача за принципом екстериторіальності та не є органом, уповноваженим здійснювати виплату його пенсії. Тому позовна вимога в частині покладення на відповідача 2 обов`язку здійснити виплату пенсії є безпідставною та задоволенню не підлягає. Результати проведеного відповідачем 2 перерахунку підлягають відображенню в електронній пенсійній справі для подальшого здійснення виплати належним територіальним органом Пенсійного фонду України за місцем обліку позивача.
Щодо позовних вимог про здійснення додаткових виключень з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, суд зазначає наступне.
Відповідно до абз. 1 частини 1 статті 40 Закону №1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж, починаючи з 1 липня 2000 року, становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.
Абзацом 3 частини 1 статті 40 цього Закону передбачено, що за вибором особи, яка звернулася за призначенням пенсії, з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, виключаються періоди до 60 календарних місяців страхового стажу, з урахуванням будь-яких періодів незалежно від перерв, що включаються до страхового стажу згідно з абзацом третім частини першої статті 24 цього Закону, та будь-якого періоду страхового стажу підряд за умови, що зазначені періоди в сумі складають не більш як 10 відсотків тривалості страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі. Додатково за бажанням особи можуть бути виключені періоди строкової військової служби, навчання, догляду за особою з інвалідністю I групи або дитиною з інвалідністю віком до 18 років, за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, за період з 1 липня 2000 року до 1 січня 2005 року, а також періоди, коли особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню відповідно до пунктів 7, 8, 9 і 14 статті 11 цього Закону та періоди страхового стажу під час карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, з місяця запровадження карантину у 2020 році та шести календарних місяців після його завершення, періоди страхового стажу під час воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», з місяця введення воєнного стану та протягом трьох календарних місяців після його припинення або скасування. У всіх випадках, крім випадку, передбаченого абзацом другим цієї частини, період, за який враховується заробітна плата, не може бути меншим, ніж 60 календарних місяців.
За змістом абзаців 4-6 частини 1 статті 40 цього Закону для визначення розміру пенсії за віком відповідно до частини другої статті 27 цього Закону заробітна плата для обчислення частини пенсії за період страхового стажу до набрання чинності цим Законом визначається на умовах і в порядку, передбачених законодавством, що діяло раніше, а для обчислення частини пенсії за період страхового стажу після набрання чинності цим Законом - на умовах, передбачених абзацом першим цієї частини. Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку. У разі якщо за період з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2016 року в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні відомості, необхідні для призначення пенсії військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), поліцейським, особам рядового і начальницького складу, заробітна плата (дохід) обчислюється на підставі довідки про нараховані суми грошового забезпечення та сплачені страхові внески.
Відповідно до частини 1 статті 27 Закону №1058-IV розмір пенсії за віком визначається за формулою: П = Зп х Кс, де :П-розмір пенсії, у гривнях; Зп-заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях; Кс-коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.
Статтею 25 Закону №1058-IV передбачено, що Коефіцієнт страхового стажу, що застосовується для обчислення розміру пенсії, визначається із заокругленням до п`яти знаків після коми за формулою: Кс = См х Вс/100 % х 12, де Кс - коефіцієнт страхового стажу; См - сума місяців страхового стажу; Вс - визначена відповідно до цього Закону величина оцінки одного року страхового стажу (у відсотках). За період участі в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування величина оцінки одного року страхового стажу дорівнює 1 %. 
Коефіцієнт страхового стажу з урахуванням періодів до набрання чинності цим Законом не може перевищувати 0,75, а з урахуванням страхового стажу, передбаченого абзацом десятим частини третьої статті 24 цього Закону, - 0,85.
Згідно з частиною 2 статті 28 Закону №1058-IV за кожний повний рік страхового стажу понад 35 років чоловікам і 30 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1 відсоток розміру пенсії, обчисленої відповідно до статті 27 цього Закону, але не більш як на 1 відсоток мінімального розміру пенсії за віком, передбаченого абзацом першим цієї частини.
Відповідно до частини 4 статті 42 Закону №1058-IV у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, перерахунок пенсії проводиться з урахуванням не менш як 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі. Перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати (доходу), з якої обчислена пенсія. За бажанням пенсіонера перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) пенсії. У разі якщо застрахована особа після призначення (перерахунку) пенсії має менш як 24 місяці страхового стажу, перерахунок пенсії проводиться не раніше ніж через два роки після призначення (попереднього перерахунку) з урахуванням страхового стажу після її призначення (попереднього перерахунку) та заробітної плати, з якої призначено (попередньо перераховано) пенсію.
Якщо пенсіонер, який продовжував працювати, набув стажу, достатнього для обчислення пенсії відповідно до частини першої статті 28 цього Закону, за його заявою проводиться відповідний перерахунок пенсії незалежно від того, скільки часу минуло після призначення (попереднього перерахунку) пенсії, з урахуванням заробітної плати, з якої призначено (попередньо перераховано) пенсію.
Органи Пенсійного фонду щороку з 1 квітня без додаткового звернення особи проводять перерахунок пенсії тим особам, які на 1 березня року, в якому здійснюється перерахунок, набули право на проведення перерахунку, передбаченого абзацами першим - третім цієї частини, на найбільш вигідних умовах. Порядок такого перерахунку пенсії встановлюється правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.
Обчислення страхового стажу, який дає право на перерахунок пенсії відповідно до цієї статті, здійснюється не раніше дня, що настає за днем, по який обчислено страховий стаж під час призначення (попереднього перерахунку) пенсії.
Аналіз абзацу третього частини першої статті 40 Закону №1058-IV свідчить, що при призначенні пенсії закон передбачає основне та додаткове виключення окремих періодів із заробітку, який враховується для обчислення пенсії. Основне виключення обмежене 10 відсотками тривалості страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі, тоді як визначені законом додаткові періоди можуть бути виключені понад це обмеження за бажанням особи.
Період з 01.07.2000 до 01.01.2005 прямо зазначений у цій нормі як самостійний додатковий період, який може бути виключений за бажанням особи. Тому посилання відповідача 3 виключно на відсутність у позивача періодів строкової військової служби, навчання або догляду не охоплює повного змісту абзацу третього частини першої статті 40 Закону №1058-IV.
Разом з тим наведене право вибору реалізується особою під час визначення заробітної плати для призначення пенсії. Виключення невигідних місяців змінює індивідуальний коефіцієнт заробітної плати, який є складовою первинного обчислення розміру пенсії.
Після призначення пенсії її перерахунок здійснюється лише у випадках та порядку, прямо встановлених Законом №1058-IV. Сам факт подання пенсіонером нової заяви про вибір інших місяців заробітку не створює самостійної підстави для повторного проведення оптимізації первинно визначеного заробітку.
Частина четверта статті 42 Закону №1058-IV допускає врахування заробітної плати за періоди, визначені частиною першою статті 40 цього Закону, під час перерахунку пенсії особі, яка після її призначення продовжувала працювати та набула необхідний страховий стаж. Однак звернення позивача від 09.03.2026 не було обґрунтоване набуттям права на такий перерахунок і стосувалося виключно повторної зміни періодів заробітку, визначених при призначенні пенсії.
Правовий висновок про те, що можливість оптимізації заробітку, передбачена абзацом третім частини першої статті 40 Закону №1058-IV, стосується призначення пенсії та не може бути самостійною підставою для повторного перерахунку вже призначеної пенсії, викладено у постановах Верховного Суду від 18.07.2018 у справі №461/4328/16-а та від 19.03.2021 у справі №345/3150/16-а.
Отже, положення статті 40 Закону №1058-IV не надають пенсіонеру безумовного права у будь-який час повторно змінити періоди заробітку, які були враховані при первинному призначенні пенсії, поза межами передбаченого законом виду перерахунку.
Пенсію за віком позивачу призначено з 11.04.2019. Матеріали справи не містять доказів того, що під час її призначення позивач заявляв про виключення періоду з 01.07.2000 до 01.01.2005 або оскаржував проведений розрахунок через неврахування такого волевиявлення.
Також позивач не довів наявності передбачених частиною четвертою статті 42 Закону №1058-IV умов для нового перерахунку пенсії із заробітної плати за обрані ним періоди страхового стажу. За цих обставин відсутні правові підстави зобов`язувати відповідача 3 провести повторну оптимізацію шляхом виключення з розрахунку заробітної плати всього періоду з 01.07.2000 до 01.01.2005.
Помилковість окремого мотиву спірного рішення про необхідність наявності військової служби, навчання або догляду не свідчить про наявність у позивача матеріального права на заявлений перерахунок, оскільки встановлені судом обставини підтверджують відсутність самостійної законної підстави для повторної оптимізації вже призначеної пенсії.
З огляду на це позовні вимоги про визнання протиправним і скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 17.03.2026 №203040003483 та зобов`язання провести додаткову оптимізацію задоволенню не підлягають.
Згідно з частинами першою, другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі — КАС України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Щодо вимог про зобов`язання відповідачів подати звіти про виконання судового рішення суд зазначає таке.
За змістом статей 381-1 та 382-1 КАС України судовий контроль за виконанням судового рішення може здійснюватися шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про його виконання. Застосування такого заходу має забезпечувальний характер і залежить від наявності обставин, які дають обґрунтовані підстави вважати, що без додаткового контролю виконання рішення може бути ускладнене або не відбутися.
Позивач не навів конкретних обставин і не надав доказів, які б свідчили про намір відповідачів ухилитися від виконання майбутнього судового рішення, наявність попередніх фактів його невиконання у цих правовідносинах або інші ризики, що потребують установлення спеціального строку для подання звіту. Сам по собі факт часткового задоволення позову та покладення на суб`єктів владних повноважень обов`язку вчинити певні дії не є достатньою підставою для застосування судового контролю.
Відтак на час ухвалення рішення відсутні підстави для зобов`язання відповідачів подати звіти про його виконання. Це не позбавляє позивача права ініціювати застосування передбачених КАС України заходів судового контролю у разі виникнення обставин, які свідчитимуть про невиконання судового рішення.
Відповідачами 1 та 2 не доведено правомірності оскаржуваних рішень у відповідній частині. Водночас установлені судом обставини не підтверджують наявності у позивача права на повторну оптимізацію заробітку та необхідності встановлення судового контролю на цій стадії.
Таким чином, з огляду на межі заявлених позовних вимог, установлені обставини та наведене правове регулювання, позов підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору (частина 3 статті 139 КАС України).
Оскільки позов задоволено частково, суд стягує на користь позивача судовий збір у сумі 1703,94 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача 1 та відповідача 2 відповідно.
Керуючись статтями 241 — 246, 255, 295 КАС України, суд –
В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії — задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області від 25.02.2026 №203040003483, яким ОСОБА_1 відмовлено у перерахунку пенсії за віком.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області здійснити перерахунок пенсії за віком ОСОБА_1 , зарахувавши до його страхового стажу періоди роботи з 25.07.1980 по 27.10.1981, з 03.01.1990 по 02.01.1991 та з 14.05.1999 по 28.11.1999.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 11.03.2026 № 203040003483 про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 .
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області здійснити з 01.03.2026 перерахунок пенсії ОСОБА_1 відповідно до частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV шляхом послідовного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2016– 2018 роки у розмірі 6188,89 грн на коефіцієнти 1,11; 1,11; 1,14; 1,197; 1,0796; 1,115 та 1,121, з урахуванням раніше виплачених сум.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (код ЄДРПОУ: 13358826, Київський майдан, 6, м. Луцьк, Волинська область, 43027) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) судовий збір у сумі 851 (вісімсот п`ятдесят одна) грн 97 коп.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (код ЄДРПОУ: 20632802, вул. Соборна, 7а, м. Кропивницький, Кіровоградська область, 25009) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) судовий збір у сумі 851 (вісімсот п`ятдесят одна) грн 97 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 05 серпня 2026 року.
Повне найменування учасників:
Позивач – ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ).
Відповідач 1 - Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області (код ЄДРПОУ: 13358826, Київський майдан, 6, місто Луцьк, Волинська область, 43027).
Відповідач 2 – Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (код ЄДРПОУ: 20632802, вулиця Соборна, 7а, місто Кропивницький, Кіровоградська область, 25009).
Відповідач 3 - Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (код ЄДРПОУ: 40329345, площа Центральна, будинок 3, місто Чернівці, Чернівецька область, 58002).

Суддя Кіровоградського 
окружного адміністративного суду М.Я. САВОНЮК