Справа № 459/676/26 
Провадження № 2/459/269/2026

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2026 року Шептицький міський суд Львівської області

у складі: головуючого – судді Грабовського В.В.,
з участю секретарів судового засідання Лель Г.В.,
представника позивача ОСОБА_1 ,
представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Шептицькому за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання договору про сплату аліментів та зміну способі стягнення аліментів, 

В С Т А Н О В И В :

24.02.2026 представник позивача звернувся суду з позовом, у якому, з врахуванням заяви від 01.04.2026 просив: договір між сторонами про сплату аліментів на дітей від 29 червня 2021 року – розірвати; зменшити розмір аліментів встановлений договором, згідно якого ОСОБА_3 сплачує на утримання дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 12000,00 грн; стягувати з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти на утримання малолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі у розмірі 3512, 00 грн, щомісяця, на кожну дитину, до досягнення дітьми повноліття
На обґрунтування своїх вимог зазначив, що 29 червня 2021 року між сторонами було укладено договорів між батьками про сплату аліментів на дітей, відповідно до якого позивач зобов`язаний сплачуваним на утримання дітей аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 12 000 тисяч гривень щомісячно. Аліменти сплачуються чотирма рівними частинами по 3 (три) тисячі гривень, не пізніше кожної п`ятниці поточного місяця. Зазначив, що згідно з п. 14 договору за прострочення оплати аліментів відповідач виплачує позивачу додатково штраф у розмірі 50 відсотків від розміру аліментів, щодо яких відбулося прострочення виплати, однак такий пункт відповідає Конституції України та вимогам законодавства.
Крім цього вказав, що з моменту мобілізації позивача до Збройних Сил України (05 квітня 2022 року) була припинена його індивідуальна медична практика під комерційною назвою «Клініка доктора Довгого» та на момент подання цього позову діяльність не поновлена у зв`язку з мобілізацією лікарів клініки та відсутністю приміщення. Станом на теперішній час позивач обіймає посаду доцента Національного університету охорони здоров`я України імені П. Л. Шупика, а його заробіток в середньому складає 20 619,93 грн щомісяця.
Окрім того, на утриманні позивача перебуває непрацездатна мати — ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка є пенсіонеркою та за станом здоров`я потребує стороннього догляду.
Відповідачка взятих на себе зобов`язань щодо постійного спільного проживання з неповнолітніми дітьми не виконує, довгий час не проживає разом із ними за адресою, вказаною у договорі, а саме вона з червня-серпня 2022 року постійно проживає, навчається за денною формою та працює у двох роботодавців в м. Київ. 
17.02.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження. 
10.03.2026 відповідач подала відзив, у якому просила у задоволенні позову відмовити. Зазначила, що позивачем не надано жодного доказу на підтвердження зазначених у позові обставин. Під час укладення договору ОСОБА_3 діяв свідомо, без примусу та при повному розумінні його умов та термінології, що засвідчено пунктом 26 договору. Саме задля стимулювання своєчасного та у повному обсязі виконання умов договору щодо сплати аліментів, сторони дійшли згоди встановити відповідальність у вигляді пені та штрафу, з чим позивач погодився. Вказала, що вона та діти тимчасово проживають у Львівській області, місті Шептицькому, через небезпеку постійного перебування в місті Києві. Вказала, що значну частину професійних обов`язків, передбачених посадовою інструкцією та індивідуальним планом роботи, вона виконує у дистанційному форматі (онлайн), прибуває періодично до Національного університету фізичного виховання і спорту України ОСОБА_4 задля участі у проведенні практичних занять, об`єктивного структурованого клінічного іспиту, акредитаційних заходах кафедри, а також для вирішення поточних питань. Вона приймає активну участь у вихованні дітей, дбає про їх всебічний розвиток, вкладає багато часу та любові. В той час, як батько з 2022 року не сплачує аліменти відповідно до Договору та весь час сперечається про їх розмір, намагаючись зменшити їх максимально. Також, позивачем не доведено погіршання його матеріального стану задля зменшення розміру аліментів та підстав для розірвання договору.
01.04.2026 підготовче провадження закрито, справу призначено до розгляду по суті. 
Представник позивача у судовому засіданні вимоги підтримала з підстав, вказаних у позовній заяві та заяві про зміну підстав позову. 
Представник відповідача заперечила щодо задоволення позовних вимог з підстав, вказаних у відзиві.
Заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши докази у справі, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з огляду на таке. 
Установлено, що сторони є батьками дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження.
Між позивачем та відповідачем 29.06.2021 року було укладено нотаріально посвідчений Договір між батьками про сплату аліментів на дітей. 
Згідно із п. 1 договору, враховуючи інтереси малолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та обов`язок батьків щодо утримання дітей, сторони шляхом домовленості між собою встановили у твердій грошовій сумі розмір, строки та порядок виплати аліментів та інших виплат на утримання дітей.
Відповідно до п. 4 договору у зв`язку з тим, що діти постійно проживають зі своєю матір`ю – ОСОБА_8 батько зобов`язується сплачувати аліменти на утримання дітей, а також здійснювати інші виплати, у термін, у розмірі, формі та порядку, що їх встановлено цим договором.
Згідно із пп. 5 договору батько зобов`язаний сплачувати на утримання дітей аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 12000 гривень щомісячно. Аліменти сплачуватимуться чотирма рівними частинами по 3000 гривень не пізніше кожної п`ятниці поточного місяця.
Відповідно до ч. 1 п. 14 договору у разі невиконання, неналежного або несвоєчасного виконання батьком умов даного договору та виникнення заборгованості з вини батька, він зобов`язаний сплатити неустойку у вигляді пені в розмірі 1% від несплаченої суми аліментів та/або додаткових витрат на дітей за кожен день прострочення зобов`язання.
Згідно із ч. 2 п. 14 договору за прострочення оплати аліментів та/або додаткових витрат на дітей більше ніж на 1 календарний місяць, батько виплачує матері додатково штраф у розмірі 50 % від розміру аліментів та/або додаткових витрат, щодо яких відбулося прострочення виплати.
Рішенням Андрушівського районного суду Житомирської області від 30.10.2024 стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_4 заборгованість по аліментах на утримання дітей за період з квітня 2023 року по вересень 2024 року в сумі 120455,00 гривень та неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів в сумі 111919,00 гривень.
Рішенням Шептицького міського суду Львівської області від 14.11.2024 стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_4 заборгованість по аліментах на утримання дітей за період з 01 квітня 2022 року по 30 вересня 2022 року в сумі 70 000 (сімдесят тисяч) гривень та неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів в сумі 70 000 (сімдесят тисяч) гривень.
Згідно із довідкою від 01.08.2025 № 000000000127 ОСОБА_4 працює в Національному університеті фізичного виховання і спорту України з 14.11.2022, що підтверджується витягами з наказів № 515-вк від 11.11.2022 , № 548-вк від 05.12.2026, № 66-вк від 08.03.2023, № 190-вк від 29.03.2024, за період з листопада 2022 року по липень 2024 року її дохід становить 104412,94 грн. 
Згідно з витягом із наказу № 436-ст від 29.09.2026 ОСОБА_4 зарахована до аспірантури Національного університету фізичного виховання і спорту України за державним замовленням, термін навчання з 01.10.2022 по 30.09.2026.
Відповідно до довідки Національного університету фізичного виховання і спорту України №003-34/35 від 26.05.2025, ОСОБА_4 є аспіранткою кафедри терапії та реабілітації, навчається на третьому курсі, який не передбачає обов`язкового очного перебування в університеті, у зв`язку з тим, що діти аспірантки тимчасово проживають у Львівській області, м. Шептицький, через небезпеку постійного перебування у м. Києві продовжує виконувати навчальні завдання та значну частину наукової роботи у дистанційному форматі відповідно до затвердженого індивідуального плану наукової роботи, остання регулярно бере участь в онлайн-семінарах, консультаціях із науковими керівниками, наукових заходах кафедри університету у дистанційному форматі. 
Крім цього, згідно із довідкою Національного університету фізичного виховання і спорту України від 26.05.2025 ОСОБА_4 є працівником кафедри терапії та реабілітації, та у зв`язку з тим, що діти аспірантки тимчасово проживають у Львівській області, м. Шептицький, через небезпеку постійного перебування у м. Києві, значну частину професійних обов`язків , передбачених посадовою інструкцією та індивідуальним планом роботи виконує у дистанційному форматі (онлайн). ОСОБА_4 періодично прибуває до університету особисто для участі у проведенні практичних занять, об`єктивного структурованого клінічного іспиту, акредитацій них заходах кафедри, для вирішення поточних організаційно-методичних питань.
Відповідно до актів КП «Комунальник» від 10.06.2025 та 04.09.2025 ОСОБА_4 проживає спільно із своїми дітьми ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 . 
Згідно із довідками Гімназії №4 Шептицької міської ради № 20 від 09.08.2024, № 23 від 02.07.2025, № 07 від 04.03.2026, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 проживають та зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , та навчаються у Гімназії №4. Матір ОСОБА_10 зареєстрована за вищевказаною адресою, супроводжує дітей до школи, постійно відвідує батьківські збори, та бере активну участь в житті школи та класів, де навчаються діти, супроводжувала дітей на виїзні екскурсії.
Відповідно до контракту № 45 від 26.06.2026, укладеного між Національним університетом фізичного виховання і спорту України та ОСОБА_4 домашньою адресою проживання останньої зазначено: АДРЕСА_2 .
Згідно із довідкою Військової частини НОМЕР_1 № 75 від 21.03.2023 ОСОБА_11 перебуває на військовій службі за призовом по мобілізації з 02.04.2022.
ОСОБА_3 є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 .
Згідно з довідками про доходи №12/107-69-133 від 20.09.2024, № 12/107-69-66, №12/107-6967 від 18.03.2026 ОСОБА_3 працює в Національному університеті охорони здоров`я України імені П.Л. Шупика, сума нарахованого доходу: за період з березня 2024 по серпень 2024 становить 71343,80 грн; за період з жовтня 2024 року по грудень 2024 року - 60388,14 грн; з січня 2025 року по грудень 2025 року – 248911,46 грн.
Дохід ОСОБА_12 за винятком аліментів за період з березня 2023 по березень 2024 становить 786607,15 грн, сплачені аліменти становлять 70887,35 грн, що підтверджується довідкою про доходи 3 1647/ФЕС/140 від 26.02.2025.
Відповідно до інформації Пенсійного фонду України № 2800-060203-7/29217 від 23.04.2026 до бази реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування надійшли відомості про нараховану заробітну плату/ доходи ОСОБА_3 : страхувальник Національний університет охорони здоров`я України імені П.Л. Шупика з 01.01.2021 у розмірі 726939,87 грн; страхувальник Військова частина НОМЕР_1 за період з 01.06.2022 по 07.03.2024 – 1056585,47 грн. 
Згідно із відомостями ДПС України № 5913/5/99-11-12-04-02-05 від 01.05.2026 відповідно до інформації з Державного реєстру фізичних осіб – платників податків про суми та джерела нарахованих та виплачених доходів ОСОБА_3 за період з січня 2021 року по березень 2026 року, такі в сукупності становлять 2111742,69 грн. 
Відповідно до листа ДПС України № 7289/5/99-00-24-01-04-05 від 28.05.2026згідно із наявною інформацією в базах даних ДПС фізична особа-підприємець ОСОБА_13 відповідно до поданої ним декларації про майновий стан і доходи задекларував суму одержаного доходу від провадження господарської діяльності за 2023 рік у розмірі 0,00 грн.
Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства», зазначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.
У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття..
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі
Батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом. Договір укладається у письмовій формі і нотаріально посвідчується. У разі невиконання одним із батьків свого обов`язку за договором аліменти з нього можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса (частини перша, друга статті 189 СК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Згідно із ст. 8 Сімейного кодексу України якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами Цивільного кодексу України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин.
Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Згідно із ч. 2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Відповідно до ч.ч 1, 2 ст.652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом.
Згідно зі ст. 76, ч. 1 ст. 81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Позивачем не доведено, що після укладення з відповідачем договору про сплату аліментів на дітей від 29 червня 2021 року у нього погіршилось матеріальне становище, оскільки він працевлаштований, його стан здоров`я та сімейний стан не змінилися.
Поданий позивачем висновок № 170 від 17.04.2026 щодо потреби ОСОБА_7 , яка є його матір`ю, у постійному сторонньому догляді не доводить її перебуванні на утриманні позивача. 
Крім цього, розмір аліментів, встановлений п. 5 вищевказаного договору, становить 12000,00 грн на двох дітей, що, враховуючи розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на місяць, який згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» для дитини від 6 до 18 років з 01.01.2026 року складає 3512,00грн, не є несправедливим.
Твердження позивача про невиконання відповідачкою взятих на себе зобов`язань щодо постійного спільного проживання з неповнолітніми дітьми спростовується довідками Національного університету фізичного виховання і спорту України від 26.05.2025, відповідно до яких ОСОБА_4 виконує навчальні завдання та значну частину професійних обов`язків у дистанційному, актами КП «Комунальник» від 10.06.2025 та 04.09.2025 , згідно з якими ОСОБА_4 проживає спільно із своїми дітьми ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , а також контрактом № 45 від 26.06.2026 у якому вищевказана адреса зазначена її домашньою. 
Отже, позивачем не доведено підстав для зменшення розміру аліментів, передбачених ст. 192 СК, а зменшення розміру стягнутих аліментів негативно вплине на належне забезпечення дітей та суперечитиме їх інтересам. Тому ця вимога задоволенню не підлягає. 
Щодо вимоги про розірвання договору про сплату аліментів на дітей, то слід зазначити, що можлива невідповідність п. 14 договору про сплату аліментів вимогам ЦК України та іншим актам цивільного законодавства може бути підставою для недійсності правочину згідно із ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України, що виключає можливість його розірвання.
Позивачем не доведено розміру доходу від здійснення ним індивідуальної медичної практики та що саме доходом від такої він керувався при визначенні розміру аліментів в оспорюваному договорі, чим не довів зміни істотної обставини, якою він керувався при укладенні договору. 
Отже, у задоволенні позову слід відмовити. 
Керуючись ст.ст. 2, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 273, 279, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В: 
У задоволенні позову відмовити.
На рішення може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 
Позивач: ОСОБА_3 (і.н. НОМЕР_3 , АДРЕСА_3 ) 
Відповідач: ОСОБА_4 (і.н. НОМЕР_4 , АДРЕСА_2 )
Повне рішення складено 20.06.2026 року.

Суддя: В. В. Грабовський