ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
Єдиний унікальний №331/2494/26 Головуючий в 1 інст. Фісун Н.В.
Провадження №33/807/802/26 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2026 року       місто Запоріжжя
Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., розглянувши в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Шиша А.Б. на постанову судді Олександрівського районного суду м.Запоріжжя від 27 квітня 2026 року, якою провадження в справі відносно 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
про накладення на нього адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП закрито у зв`язку із закінченням строків, передбачених ч. 2 ст. 38 КУпАП, на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП,-
В С Т А Н О В И В:

Відповідно до оскаржуваної постанови, суддя суду першої інстанції встановив, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №613668 від 13 березня 2026 року ОСОБА_1 було інкриміновано те, що він 9 січня 2026 року о 06.40 год. на вул. Дніпровській, 2 в м. Запоріжжя, керуючи автомобілем FIAT DOBLO, реєстраційний номер НОМЕР_1 , будучи учасником дорожньо-транспортної пригоди, місце дорожньо-транспортної пригоди залишив, чим порушив п. 2.10.а Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ст. 122-4 КУпАП.
Разом з тим, дослідивши надані докази, суд першої інстанції прийшов до висновку, що на момент розгляду справи судом минуло більше трьох місяців, а тому строк накладення адміністративного стягнення, передбачений ч.2 ст.38 КУпАП, сплив та закрив провадження в справі на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, адвокат Шиш А.Б., діючи в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що судом не дотримано вимоги ст. 245, 280 КУпАП, оскільки не встановлено чи винна особа, яка притягається до адміністративної відповідальності у вчиненні інкримінованого їй правопорушення, не проаналізовано докази в їх сукупності та не надано їм належної оцінки.
Зауважив, що допитаний в судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив суду, що в користуванні його сім`ї дійсно перебуває легковий автомобіль FIAT DOBLO, реєстраційний номер НОМЕР_2 . Разом з тим, ні у зазначеній в протоколі дату, ані в інший час він, як водій вказаного автомобіля, учасником будь-якої дорожньо-транспортної пригоди не був, і, відповідно не залишав її місце. Про дорожньо-транспортну пригоду, яка нібито мала місце 9 січня 2026 року, о 06.40 год., на вул. Дніпровській, 2 в м. Запоріжжя, він дізнався 13 січня 2026 року від слідчого. При цьому, ОСОБА_1 пояснив слідчому, що автомобіль під його керуванням у жодних дорожньо-транспортних пригодах участі не приймав. Після цього слідчим, разом з ОСОБА_1 було оглянуто його автомобіль, за результатами чого будь-яких слідів дорожньо-транспортної пригоди на автомобілі не виявлено. Після огляду автомобіля слідчий надав ОСОБА_1 на підпис документи, які, як вважав ОСОБА_1 , стосувалися лише огляду автомобіля, та які ОСОБА_1 підписав не читаючи. Разом з тим, в подальшому, з`ясувалося, що він підписав не лише протокол огляду транспортного засобу, а і пояснення, в яких фактично визнав свою вину у залишенні місця дорожньо-транспортної пригоди.
Наполягає, що в справі відсутні належні та допустимі докази, підтверджуючі вину ОСОБА_2 y вчиненні вищевказаного правопорушення. ОСОБА_1 не визнавав і не визнає свою вину як у вчиненні будь-якої дорожньо-транспортної пригоди, так і в залишенні місця дорожньо-транспортної пригоди. 
Звертає увагу, що за наявним в матеріалах справи витягу з ЄРДР у кримінальному провадженні № 12026082050000073 за ч. 1 ст. 286 КК України, вбачається, що Запорізьким РУП ГУНІ в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування за фактом наїзду водієм автомобіля FIAT DOBLO, реєстраційний номер НОМЕР_3 ОСОБА_1 на пішохода ОСОБА_3 , внаслідок якого останній отримав тілесні ушкодження. Однак, наведений витяг не є доказом того, що зазначена в ньому дорожньо-транспортна пригода мала місце, так і того, що до вказаної пригоди причетний ОСОБА_1 , оскільки підтверджує лише факт здійснення досудового розслідування, а тому не може бути беззаперечним доказом. 
Наявні в матеріалах справи письмові пояснення ОСОБА_1 від 13 січня 2026 року, в яких він вказує про причетність до наїзду на пішохода, та залишення її місця, також не є належними та допустимими доказами його вини. Письмові пояснення від 13 січня 2026 року не відповідають змісту наданих ОСОБА_1 слідчому пояснень і підписав їх він не читаючи.
Разом із цим, протокол про адміністративне правопорушення, в якому вказано про залишення ОСОБА_1 місця дорожньо-транспортної пригоди, також не є належним та допустимим доказом, оскільки за своєю правовою природою не є самостійним беззаперечним доказом вини, а протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 9 січня 2026 року складений слідчим одноособово, за відсутності учасників дорожньо-транспортної пригоди та не має доказового значення, оскільки не містить будь-яких відомостей про дорожньо-транспортну пригоду (слідів на дорозі, частин елементів кузову автомобіля тощо). Сліди та інші речові докази не виявлено. Не вказано учасником якої саме дорожньо-транспортної пригоди був ОСОБА_4 , що свідчить неконкретне за своїм змістом обвинуваченням та як наслідок, порушенням права особи на захист.
Разом з тим, матеріали справи не містять доказів, підтверджуючих, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 9 січня 2026 року, о 06.40 год., на вул. Дніпровській, 2 в м. Запоріжжя, загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки.
Отже вважає, що є недоведеним як сам факт дорожньо-транспортної пригоди, наслідком якої може бути залишення її місця, так і причетність до неї ОСОБА_2 .
Акцентує увагу, що протокол про адміністративне правопорушення поліцейським складений лише 13 березня 2026 року, тобто через 2 місяці та 3 дні після реєстрації події (10.01.2026 року). При цьому, як вбачається з витягу з ЄРДР від 10.01.2026 року, в ньому зазначені дані водія транспортного засобу – ОСОБА_1 . У поясненнях від 13 січня 2026 року зазначені місце проживання та контактний номер телефону ОСОБА_1 . У зв`язку із чим сторона захисту вважає, що протокол про адміністративне правопорушення складений з істотним порушенням вимог чинного законодавства.
Просить постанову судді Олександрівського районного суду м.Запоріжжя від 27 квітня 2026 року скасувати, провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 122-4 КУпАП закрити на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутності в його діях складу інкримінованого правопорушення.
Враховуючи належне повідомлення ОСОБА_1 , його захисника – адвокат Шиша А.Б. про час та місце судового засідання в суді апеляційної інстанції, шляхом доставки смс повідомлення (згідно вимог Порядку надсилання судових повісток, повідомлень і викликів учасникам судового процесу затвердженого наказом ДСА України від 23.01.2003 р. п. №28), наявність заяви про розгляд справи без їх участі, суддя апеляційного суду вважає за можливе розглянути справу за відсутністю  ОСОБА_1 та адвоката Шиша А.Б., що не суперечить положенням ч. 6 ст. 294 КУпАП України.
Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суддя апеляційного суду приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановленому законом. Провадження в справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд повинен з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Стаття 122-4 КУпАП передбачає відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №613668 від 13 березня 2026 року, ОСОБА_1 ставиться в провину те, що він 9 січня 2026 року о 06.40 год. на вул. Дніпровській, 2 в м. Запоріжжя, керуючи автомобілем FIAT DOBLO, реєстраційний номер НОМЕР_1 , будучи учасником дорожньо-транспортної пригоди, місце дорожньо-транспортної пригоди залишив, чим порушив п. 2.10.а Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ст. 122-4 КУпАП. Вказано, що свідки чи потерпілі не залучалися.
З витягу з ЄРДР за матеріалами кримінального провадження №12026082050000073 за ч. 1 ст. 286 КК України вбачається, що 9 січня 2026 року приблизно о 06 годині 40 хвилин водій ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи автомобілем «Fiat Doblo», р.н. НОМЕР_4 , здійснював рух по проїзній частині вул. Дніпровської зі сторони Прибережної автомагістралі в напрямку просп. Соборного в м. Запоріжжі на нерегульованому пішохідному переході в районі буд. 2 допустив наїзд на пішохода ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 який здійснював рух справа наліво відносно напрямку руху автомобіля «Fiat Doblo». В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження з якими самостійно звернувся до КНП «МЛЕтаШМД» ЗМР.
Натомість, як вбачається з матеріалів справи, в протоколі про адміністративне правопорушення та схемі ДТП відсутні будь-які відомості щодо іншого учасника (потерпілого), якому нібито було завдано шкоди, не зафіксовано його дані, відсутні пояснення, а також відсутній сам факт наявності майнової чи іншої заподіяної шкоди.
При цьому, поясненнями ОСОБА_1 , які містяться в матеріалах справи взагалі неможливо встановити фактичні обставини події через їх неповноту, про що вказує відсутність всіх сторінок протоколу.
За таких обставин направлені до суду матеріали є недостатніми для висновку про винуватість особи, їх зміст не узгоджується із стандартом доказування поза розумним сумнівом (рішення від 18 січня 1978 року у справі Ірландія проти Сполученого Королівства (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа Коробов проти України №39598/03 від 21.07.2011 року (стаття 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини), а тому суд, враховуючи вищезазначене, позбавлений можливості самостійно надати оцінку відомостям в частині доведеності чи недоведеності обставин, відображених у протоколі про адміністративне правопорушення.
Згідно ст. 62 Конституції України всі сумніви, щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Отже, при розгляді справи не встановлено фактичних даних на спростування доводів захисника особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення.
Відповідно до ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.
За викладених обставин, суддя апеляційного суду вважає вину ОСОБА_1 не доведеною достатніми та беззаперечними доказами, а тому провадження в справі підлягає закриттю відповідно до п. 1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП.
На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Шиша Антона Борисовича, подану в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити.
Постанову судді Олександрівського районного суду м. Запоріжжя від 27 квітня 2026 року, якою провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 122-4 КУпАП закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням строків, передбачених ч. 2 ст. 38 КУпАП, скасувати.
Постановити нову постанову апеляційного суду, якою закрити провадження в справі про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутності події і складу адміністративного правопорушення
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького 
апеляційного суду     В.Я. Рассуждай
Дата документу  Справа № 331/2494/26