ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.07.2026 року м.Дніпро Справа № 904/2335/25
Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Кощеєва І.М. ( доповідач )
суддів: Чус О.В., Віннікова С.В.

секретар судового засідання: Скородумова Л.В.

представники сторін:
від позивача: Сильникова А.О.
від відповідача: Лісовий Д.О. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні 
в режимі відеоконференції апеляційну скаргу  
Товариства з обмеженою відповідальністю "Герасимов груп" 
на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 25.09.2025 р. 
( суддя Панна С.П., м. Дніпро, повний текст рішення складено 07.10.2025 р. )
у справі 
за позовом 
Криворізької міської ради, 
м. Кривий Ріг
до 
Товариства з обмеженою відповідальністю "Герасимов груп", 
м. Кривий Ріг
про стягнення коштів 
за користування земельною ділянкою

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог.

Криворізька міська рада звернулась до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, в якій просила суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Герасимов груп" на свою користь заборгованість в розмірі 302 064,36 грн. за користування земельною ділянкою з кадастровим номером 1211000000:02:206:0003 за період з 01.01.2022 р. до 31.12.2024 р., пеню за період з 01.07.2023 р. до 28.02.2025 р. у розмірі 76 152,25 грн., та судовий збір у розмірі 4 538,61 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням Відповідачем своїх зобов`язань за Договором оренди земельної ділянки № 2019393 від 01.10.2019 р. в частині внесення орендної плати за користування земельною ділянкою, безпідставним збереженням коштів у розмірі орендної плати за період бездоговірного користування земельною ділянкою ( з 29.08.2024 р. до 29.09.2024 р.), а також невиконанням зобов`язань за Договором оренди земельної ділянки № 2024540 від 17.09.2024 р..
2. Короткий зміст оскаржуваного судового рішення у справі.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 25.09.2025 р. у справі № 904/2335/25 позовні вимоги задоволено у повному обсязі. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Герасимов груп" на користь Криворізької міської ради заборгованість у розмірі 277 985,25 грн. за користування земельною ділянкою з кадастровим номером 1211000000:02:206:0003 за період з 01.01.2022 р. до 31.12.2024 р., пеню за період з 01.07.2023 р. до 28.02.2025 р. у розмірі 83 851,53грн., а також судовий збір у розмірі 4 538,61 грн.

3. Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду, через систему "Електронний суд", до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Герасимов груп", в якій просить рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 25.09.2025 р. у справі № 904/2335/25 скасувати та залишити позовну заяву без розгляду, а у разі відсутності підстав для залишення позову без розгляду, застосувати наслідки пропуску строку позовної давності до позовних вимог та відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. 
Крім того, в апеляційній скарзі заявлено клопотання, в яких Скаржник просить: зупинити апеляційне провадження у справі: до закінчення вирішення пов`язаної із нею адміністративної справи № 160/25282/24 щодо визнання незаконним ( протиправним та нечинним ) із моменту прийняття рішення Криворізької міської ради № 523 від 26.05.2021 р. “Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель м. Кривого Рогу”, до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 160/25282/24; до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду господарської справи № 922/407/23 та оприлюднення повного тексту судового рішення ухваленого за результатами такого розгляду.

4. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, Скаржник вказує на те, що Позивачем неправомірно об`єднано в одному позові три окремих предмети позову із різними підставами, які не є основними та похідними: стягнення орендної плати за Договором № 2019393 за період з 01.01.2022 р. до 28.08.2024 р., стягнення безпідставно збережених коштів за період з 29.08.2024 р. до 29.09.2024 р. та стягнення орендної плати за Договором № 2024540 за період з 30.09.2024 р. до 31.12.2024 р. На думку Апелянта, орендна плата стягується на підставі договору оренди, тоді як безпідставно збережені кошти мають іншу правову природу, що свідчить про змішаний предмет спору та змішані підстави позову. Апелянт посилається на ч. 6 ст. 173, п. 2 ч. 5 ст. 174 ГПК України та постанову об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16.10.2020 р. у справі № 910/7186/19, вважаючи, що позовна заява мала бути повернута Позивачу без розгляду.
Апелянт стверджує, що суд першої інстанції неправомірно прийняв до розгляду заяву Позивача від 10.09.2025 р. про стягнення заборгованості у новому ( збільшеному ) розмірі, подану після закриття підготовчого провадження ухвалою від 19.08.2025 р. Відповідно до ст. 46 ГПК України Позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання. Суд не виніс окремої ухвали про прийняття цієї заяви, не надав Відповідачу часу для подання відзиву на змінені вимоги відповідно до ст. 165 ГПК України та фактично стягнув заборгованість у новому збільшеному розмірі, зокрема щодо пені, позбавивши Відповідача можливості спростувати розрахунки.
Щодо безпідставно збережених коштів за період з 29.08.2024 р. до 29.09.2024 р. Скаржник зазначає, що у рішенні суду не визначено, коли настали строки їх оплати, а отже, відсутнє прострочення Відповідача. Крім того, за змістом п. 19 Договору № 2019393 неповернення земельної ділянки не звільняє Орендаря від сплати орендної плати за фактичне користування, тому Позивач мав вимагати саме орендну плату, а не безпідставно збережені кошти, обравши неналежний спосіб захисту. Також Апелянт звертає увагу, що Позивач просить стягнути безпідставно збережені кошти за період до 29.09.2024 р. включно, тоді як 17.09.2024 р. вже було укладено новий Договір оренди № 2024540, що свідчить про необґрунтованість вимог за період з 17.09.2024 р. до 29.09.2024 р.
Водночас, на думку Скаржника, суд першої інстанції, порушуючи засади рівності сторін, неправомірно залишив без розгляду клопотання Відповідача про зупинення провадження у справі до розгляду адміністративної справи № 160/25282/24 та до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 922/407/23, послався на те, що відповідно до ст. 207 ГПК України такі клопотання подаються на стадії підготовчого провадження. Водночас суд після закриття підготовчого провадження прийняв і задовольнив заяву Позивача про зменшення позовних вимог, чим порушив принцип рівності сторін, закріплений у ст. ст. 7, 46 ГПК України. Апелянт посилається на правову позицію Верховного Суду ( постанови від 13.01.2022 р. у справі № 910/9490/20, від 29.11.2018 р. у справі № 910/22824/17, від 13.10.2021 р. у справі № 903/126/21 ), згідно з якою фактичний розгляд справи по суті розпочинається з моменту оголошення головуючим судового засідання відкритим, а також на постанови Верховного Суду від 05.10.2022 р. у справі № 204/6085/20 та від 02.10.2019 р. у справі № 916/2421/18 щодо можливості повернення до стадії підготовчого провадження.
Крім того, Апелянт обґрунтовує необхідність зупинення провадження у справі до вирішення адміністративної справи № 160/25282/24, в якій оскаржується рішення Криворізької міської ради № 523 від 26.05.2021 р. «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель м. Кривого Рогу», на підставі якого Позивачем здійснено розрахунок заборгованості. Апелянт зазначає, що у рамках справи № 160/25282/24 ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.09.2025 р. призначено судову експертизу з питань землеустрою, а ТОВ "Герасимов груп" залучено до участі у справі як третю особу із самостійними вимогами. Апелянт посилається на постанову Верховного Суду від 12.10.2018 р. у справі № 922/4255/15, згідно з якою, якщо в межах адміністративної справи вирішується питання про визнання протиправним витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, на підставі якого визначено розмір орендної плати, господарська справа не може бути розглянута до вирішення адміністративної справи. Апелянт також посилається на постанови Верховного Суду від 10.03.2020 р. у справі № 160/1088/19, від 28.04.2020 р. у справі № 904/164/19, від 25.08.2022 р. у справі № 903/357/21, від 11.06.2020 р. у справі № 826/11485/17 щодо неможливості застосування протиправних нормативно-правових актів до будь-яких правовідносин. За попередніми підрахунками Апелянта, середня ( базова ) вартість земель неправомірно завищена майже в 2 рази і має становити орієнтовно 331,80 грн замість 608,90 грн за 1 мІ.
Апелянт також обґрунтовує необхідність зупинення провадження до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 922/407/23, переданої на розгляд ухвалою Касаційного господарського суду від 02.09.2025 р. у зв`язку з необхідністю відступити від висновків щодо застосування положень Порядку № 489 та Методики № 213 в частині можливості визначення локальних факторів не в автоматичному порядку та самостійного визначення судом сукупного коефіцієнту Км. Апелянт зазначає, що аналогічні рішення про зупинення провадження прийняті ухвалами Касаційного господарського суду від 08.09.2025 р. у справі № 905/1313/24, від 14.10.2025 р. у справі № 922/2438/24, ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 09.10.2025 р. у справі № 904/3360/25 та ухвалою від 14.10.2025 р. у справі № 904/1545/25, посилаючись на п. 7 ч. 1 ст. 228 ГПК України.
Щодо пені Апелянт зазначає, що оскільки розрахунок основної заборгованості є неправомірним, то й розмір пені є необґрунтованим. Крім того, пеня нарахована Позивачем без урахування вимог ст. 232 ГК України ( обмеження строку нарахування шістьма місяцями ) та без урахування Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», яким передбачено, що розмір пені не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ. Також Апелянт вказує на пропуск Позивачем річного строку позовної давності для стягнення пені відповідно до ст. 258 ЦК України та просить застосувати наслідки такого пропуску.
Апелянт додатково посилається на ч. 4 ст. 269 ГПК України, зазначаючи, що суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги у разі встановлення порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права.
Представником ТОВ "Герасимов груп" - адвокатом Лісовим Д.О. подано додаткові пояснення щодо розрахунків заборгованості та доцільності зупинення провадження у справі з урахуванням висновку судового експерта Арашина О.Л. від 30.12.2025 р. № 175/10.20/2025, отриманого у рамках адміністративної справи № 160/25282/24, згідно якого середня ( базова ) вартість земель неправомірно завищена у 1,75 рази та має становити орієнтовно 335,51 грн - 347,59 грн за 1 мІ замість 608,90 грн. Апелянт просить врахувати зазначений висновок при розгляді справи та зазначає, що розмір заборгованості за період з 01.01.2022 р. до 31.12.2024 р. має становити 158 848,71 грн замість 277 985,25 грн, а розмір пені — 47 915,16 грн замість 83 851,53 грн. Апелянт посилається на постанову Великої Палати Верховного Суду від 09.11.2021 р. у справі № 635/4233/19 щодо повноважень суду самостійно встановити дійсний розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки та визначити дійсний розмір заборгованості.
Представником ТОВ "Герасимов груп" також подано додаткові пояснення щодо зупинення провадження у справі з урахуванням висновків, викладених в ухвалі Верховного Суду від 26.01.2026 р. у справі № 160/23845/24, якою Верховний Суд констатував правильність застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права при зупиненні провадження у справі до набрання законної сили рішенням у справі № 160/25282/24, зазначивши, що в разі визнання незаконним рішення Криворізької міської ради № 523 від 26.05.2021 р. перестануть існувати правові підстави для нарахування орендної плати на підставі затвердженої цим рішенням технічної документації. Апелянт просить врахувати зазначену позицію Верховного Суду та зупинити апеляційне провадження до закінчення вирішення адміністративної справи № 160/25282/24.
06.07.2026 р. від Відповідач надійшли додаткові пояснення щодо обставин пов`язаної адміністративна справа № 160/25282/24 за період з 19.03.2026 р. по 05.07.2026 р., в яких Заявник проінформував апеляційний суд про обставини пов`язаної адміністративна справа № 160/25282/24 та зауважив на системному і штучному затягуванню судового процесу Криворізькою міською радою щодо оскарження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель м. Кривого Рогу та рішення про її затвердження.

5.Узагальнений виклад позиції інших учасників справи.

Криворізька міська рада подала відзив на апеляційну скаргу, згідно якого заперечує проти апеляційної скарги ТОВ "Герасимов груп" та вважає її необґрунтованою, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 25.09.2025 р. без змін.
Позивач у відзиві на апеляційну скаргу зазначає, що предметом позову є стягнення з Відповідача коштів за користування земельною ділянкою комунальної власності, розмір яких за весь спірний період розраховано на рівні орендної плати. Відповідно до п. 95 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23.11.2021 р. у справі № 359/3373/16-ц - визначення предмета та підстав позову є виключним правом Позивача, а суд згідно з принципом jura novit curia самостійно здійснює правову кваліфікацію спірних правовідносин. Обґрунтовуючи свої вимоги, Криворізька міська рада посилається як на договірні, так і на бездоговірні правовідносини між сторонами, що не заборонено законом, а твердження представника Відповідача про неправомірне об`єднання вимог є надуманими.
Щодо заявлених до стягнення сум, Позивач зазначає, що судом першої інстанції в повному обсязі дотримано завдання господарського судочинства, оскільки були враховані коригування задекларованих Відповідачем коштів та часткова сплата ним коштів за користування земельною ділянкою.
Стосовно доводів Апелянта про ненастання строків сплати безпідставно збережених коштів, Позивач зазначає, що такі доводи є виключно суб`єктивною думкою представника Скаржника, не підтвердженою жодною нормою діючого законодавства. Позивач посилається на постанову Верховного Суду від 05.08.2022 р. у справі № 922/2060/20, згідно з якою із дня набуття права власності на об`єкт нерухомого майна власник стає фактичним користувачем земельної ділянки і зобов`язаний сплачувати за користування нею.
Щодо зупинення провадження у зв`язку з адміністративною справою № 160/25282/24 Позивач зазначає, що рішення Криворізької міської ради № 523 від 26.05.2021 р. є чинним та у встановленому порядку не скасовано, а тому відповідно до ст. 144 Конституції України та ст. 73 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» є обов`язковим для застосування. Саме по собі судове оскарження нормативного акту не свідчить про його протиправність. Позивач звертає увагу, що ухвалами Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.07.2025 р. та від 01.08.2025 р. у справі № 160/25282/24 було відмовлено у забезпеченні позову шляхом заборони застосування оскаржуваного рішення. Крім того, рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.06.2024 р. у справі № 160/3848/24, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 06.11.2024 р., підтверджено законність рішення № 523, встановлено дотримання процедури його прийняття та проходження технічною документацією обов`язкової державної експертизи. Позивач посилається на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 30.06.2025 у справі № 904/2963/24, залишену без змін постановою Верховного Суду від 14.10.2025 р., в якій суд дійшов аналогічних висновків. Також Позивач наголошує, що відповідно до ч. 2 ст. 265 КАС України нормативно-правовий акт втрачає чинність з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду, а не з моменту його прийняття.
Щодо зупинення провадження до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 922/407/23 Позивач зазначає, що ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 23.10.2025 р. справа № 922/407/23 була повернута відповідній колегії Касаційного господарського суду для розгляду, а сама справа не є справою з подібних правовідносин. У справі № 922/407/23 предметом дослідження є можливість самостійного розрахунку Позивачем нормативної грошової оцінки земельної ділянки, тоді як у справі № 904/2335/25 розмір коштів підтверджений витягом із технічної документації з нормативної грошової оцінки, який є належним доказом. Крім того, з 2022 року змінена форма витягу, яка не містить інформації щодо застосованих коефіцієнтів, що унеможливлює самостійний розрахунок.
Стосовно пені Позивач зазначає, що вона нарахована на підставі узгоджених умов договорів оренди ( п. 12 Договору № 2019393 та п. 13 Договору № 2024540 ), якими передбачено нарахування пені за кожний календарний день прострочення, включаючи день погашення, з розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки НБУ, а тому порушень норм матеріального права в цій частині рішення суду не має.
Від Криворізької міської ради надійшла заява ( додаткові письмові пояснення ) про зміну обставин, які відбулись після ухвалення судом першої інстанції оскаржуваного рішення. До заяви були додані ( додаткові докази ): лист Департаменту регулювання містобудівної діяльності та земельних відносин виконкому міської ради від 26.01.2026 р., лист Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 27.01.2026 р. № 1844/5/04-36-13-10-16.

6. Рух справи в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.10.2025 р. для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді – Кощеєв І.М. ( доповідач ), судді – Чус О.В., Дармін М.О..
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 31.10.2025 р. витребувано у Господарського суду Дніпропетровської області матеріали справи/копії матеріалів справи № 904/2335/25. 
Матеріали справи № 904/2335/25 надійшли до Центрального апеляційного господарського суду.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 11.11.2025 р. апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Герасимов груп" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 25.09.2025 р. у справі № 904/2335/25 залишено без руху, надано Апелянту строк для усунення недоліків, а саме, для надання суду доказів сплати судового збору, у розмірі 6 813 грн. 53 коп. 
Після усунення недоліків апеляційної скарги, ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 25.11.2025 р. відкрито апеляційне провадження у справі та призначити апеляційну скаргу до розгляду в судове засідання на 18.03.2026 р. 
Від представника Криворізької міської ради надійшла заява про його участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, з використанням власних технічних засобів та підсистеми відеоконференцзв`язку ЄСІТС. 
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 01.12.2025 р., судове засідання у справі № 904/2335/25 призначене на 18.03.2026 р. вирішено провести з представником Криворізької міської ради, в приміщенні Центрального апеляційного господарського суду ( зал судового засідання № 511 ) в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів в підсистеми ЄСІТС. 
Від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Герасимов груп" надійшла заява про його участь в судовому засіданні 18.03.2026 р. та в усіх наступних судових засіданнях в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, з використанням власних технічних засобів та підсистеми відеоконференцзв`язку ЄСІТС.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 10.03.2026 р. судове засідання у справі № 904/2335/25, призначене на 18.03.2026 р. та в усіх наступних судових засіданнях з представником Товариства з обмеженою відповідальністю "Герасимов груп", в приміщенні Центрального апеляційного господарського суду ( зал судового засідання № 511) в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів в підсистеми ЄСІТС. 
Розпорядженням керівника апарату суду від 17.03.2026 р., у зв`язку з перебуванням у відпустці судді Дарміна М.О., призначено проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи, відповідно до п. 2.4.6 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Центральному апеляційному господарському суді, затверджених Рішенням зборів суддів Центрального апеляційного господарського суду від 01.04.2025 р. № 1 ( зі змінами внесеними рішенням, оформленим протоколом зборів суддів Центрального апеляційного господарського суду від 11.12.2025 р. № 7, рішенням, оформленим протоколом зборів суддів Центрального апеляційного господарського суду від 12.01.2026 р. № 1).
Автоматичною системою документообігу для розгляду справи визначено суддю-доповідача Кощеєва І. М. у складі колегії суддів: Чус О.В., Віннікова С.В..
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 18.03.2026 р., судовою колегією у визначеному складі, прийнято апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Герасимов груп" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 25.09.2025 р. у справі № 904/2335/25 до свого провадження. 
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 18.03.2026 р. додаткові письмові пояснення представника ТОВ "Герасимов груп", які надійшли до апеляційного суду 06.03.2026 р. разом з додатковими доказами - копією висновку судового експерта Арашина О.Л. від 30.12.2025 р. № 175/10.20/2025, отриманого у рамках адміністративної справи № 160/25282/24, та заяви Криворізької міської ради щодо заперечення на додаткові поясненння та закриття провадження у справі у зв`язку із відсутністю предмета спору залишено без розгляду. Відмовлено у задоволені клопотання ТОВ "Герасимов груп" щодо зупинення апеляційного провадження у справі до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду господарської справи № 922/407/23 та оприлюднення повного тексту судового рішення ухваленого за результатами такого розгляду. Задоволено клопотання ТОВ "Герасимов груп" щодо зупинення апеляційного провадження у справі до закінчення вирішення пов`язаної із нею адміністративної справи № 160/25282/24 щодо визнання незаконним ( протиправним та нечинним ) із моменту прийняття рішення Криворізької міської ради № 523 від 26.05.2021р. “Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель м. Кривого Рогу”, до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 160/25282/24. Зупинено апеляційне провадження відкрите за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Герасимов груп" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 25.09.2025 р. у справі № 904/2335/25 до закінчення вирішення пов`язаної із нею адміністративної справи № 160/25282/24 ( до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 160/25282/24 ). 
Позивач звернувся до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій ( з урахуванням заяви про зміну прохальної частини касаційної скарги ), не погоджуючись із ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 18.03.2026 р. у справі № 904/2335/25, просив цю ухвалу скасувати в частині задоволення клопотання ТОВ "Герасимов груп" про зупинення апеляційного провадження у справі до закінчення вирішення пов`язаної із нею адміністративної справи № 160/25282/24 щодо визнання незаконним ( протиправним та нечинним ) із моменту прийняття рішення від 26.05.2021 р. № 523 до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 160/25282/24. Судові витрати покласти на Відповідача.
Постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.05.2026 р. Касаційну скаргу Криворізької міської ради задоволено. Ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 18.03.2026 р. у справі № 904/2335/25 в оскаржуваній частині скасувано. Справу № 904/2335/25 передано до Центрального апеляційного господарського суду для продовження розгляду.
28.05.2026 р. матеріали даної справи надійшли до Центрального апеляційного господарського суду.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 02.06.2026 р. розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Герасимов груп" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 25.09.2025 р. у справі № 904/2335/25 призначено у судовому засіданні на 06.07.2026 р..
У судовому засіданні 06.07.2026 р., проведеному в режимі відеоконференції, була оголошена вступна та резолютивна частини постанови Центрального апеляційного господарського суду.

7. Встановлені судом обставини справи.

01.10.2019 р. між Криворізькою міською радою ( Орендодавець ) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Герасимов груп" ( Орендар ), на підставі рішення Криворізької міської ради від 28.08.2019 р. № 4010, був укладений Договір оренди земельної ділянки № 2019393 ( далі - Договір № 2019393 ), дата проведення державної реєстрації права оренди – 03.10.2019 р., відповідно до пунктів 1-3 якого Орендодавець на підставі рішення міської ради від 28.08.2019 р. № 4041 “Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на вул. Домобудівній, 14в, реєстрацію права комунальної власності на неї й надання її в оренду для розміщення існуючої адміністративної будівлі” надає, а Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення – для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості ( код 11.02 ) для розміщення існуючої адміністративної будівлі з кадастровим номером 1211000000:02:206:0003, яка розташована на вул. Домобудівній, 14в у Металургійному районі м. Кривого Рогу. В оренду передається земельна ділянка загальною площею 0,2075 га. На земельній ділянці розміщені об`єкти нерухомого майна: Адміністративна будівля згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 18.04.2018 р., реєстраційний номер 25829531, номер об`єкта нерухомого майна 1536423012110.
Згідно з пунктами 4-5 Договору № 2019393 земельна ділянка, яка передається в оренду, не має недоліків, що можуть перешкоджати її ефективному використанню. Інші особливості об`єкта оренди, які можуть вплинути на орендні відносини, відсутні. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 0,2075 га становить 1 923 877,75 грн. Згідно витягу з технічної документації про нормативно грошову оцінку земельної ділянки виданого відділом у Криворізькому районі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 12.09.2019 р. № 97-4-0.22-2460/165-19, коефіцієнт індексації – 2014 - 2017 роки становить 1,8972.
Договір № 2019393 укладено терміном до 28.08.2024 р., після закінчення строку Договору Орендар, у разі належного виконання обов`язків відповідно до умов Договору, має переважне право на укладання договору оренди землі на новий строк. Орендар зобов`язаний повідомити Орендодавця про намір поновити договір оренди земельної ділянки за два місяця ( але не пізніше ніж за місяць ) до спливу строку договору оренди, додавши до листа-повідомлення проект додаткової угоди. Поновлення Договору здійснюється на підставі ухваленого Орендодавцем відповідного рішення ( п. 6 Договору № 2019393 ).
У пункті 7 Договору № 2019393 встановлено, що річна орендна плата за землю на момент укладання договору вноситься Орендарем в розмірі 17 314,90 грн. виключно у грошовій формі за ставкою 0,9% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Річна орендна плата у 2019 році вноситься виключно у грошовій формі за ставкою 0,9% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки відповідно до рішення Криворізької міської ради від 27.06.2018 р. № 2816. У наступних роках розмір річної орендної плати визначається згідно Податкового кодексу України на підставі нормативної грошової оцінки земельної ділянки та відповідного рішення Криворізької міської ради, що встановлює річний розмір орендної плати на поточний рік.
Відповідно до пункту 8 Договору № 2019393 розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки не є сталим і змінюється у зв`язку з проведенням її щорічної індексації та на підставі інших вимог діючого законодавства. Орендар самостійно зобов`язується щорічно відповідно до інформації Центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, про коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель, опублікований в засобах масової інформації, здійснювати індексацію нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Обчислення розміру орендної плати за земельну ділянку здійснюється з урахуванням її цільового призначення та коефіцієнтів індексації, визначених законодавством, за затвердженою Кабінетом Міністрів формою, що заповнюється під час укладання або зміни умов Договору чи продовження його дії. Зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки та її індексація проводиться без внесення змін та доповнень до цього Договору.
У пункті 10 Договору № 2019393 сторони дійшли згоди, що орендна плата вноситься щомісячно протягом 30-ти календарних днів, наступних останнім календарним днем звітного місяця. За неповний календарний місяць орендна плата сплачується за дні фактичного користування земельною ділянкою. Строки платежу не є сталими і можуть змінюватися відповідно до вимог чинного законодавства України.
Пунктом 11 Договору № 2019393 сторони обумовили, що розмір та сума орендної плати переглядається без внесення змін до цього Договору у разі: зміни граничних розмірів орендної плати за землю, визначених Податковим кодексом України; зміни розміру орендної плати за землю, встановленого рішенням Криворізької міської ради; зміни умов господарювання, передбачених Договором; погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини “Орендаря”, що підтверджено документами; в інших випадках, передбачених законодавством та цим Договором.
Відповідно до пункту 15 Договору № 2019393 земельна ділянка промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони іншого призначення передається в оренду для розміщення існуючої адміністративної будівлі.
Позивач зазначає, що Відповідачем договірні зобов`язання щодо внесення орендної плати за користування земельною ділянкою протягом дії Договору № 2019393 належно не виконувалися, зокрема, у період з 01.01.2022 р. до 28.08.2024 р. ТОВ "Герасимов груп" не сплачувало орендну плату у відповідному розмірі, а тому сума основного боргу за вищезазначеним договором становить 229 353,84 грн.
За змістом пункту 17 Договору № 2019393, після припинення дії Договору, Орендар повертає Орендодавцеві земельну ділянку у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому він одержав її в оренду. Однак, Відповідачем земельна ділянка комунальної власності повернута не була.
Як вбачається з матеріалів справи - у період з 29.08.2024 р. ( момент припинення Договору № 2019393 ) до 29.09.2024 р. ( державна реєстрація права оренди земельної ділянки ) - між Криворізькою міською радою та ТОВ “ГЕРАСИМОВ ГРУП” не існувало договірних відносин щодо земельної ділянки, проте Відповідач користувався земельною ділянкою, а тому Позивач нарахував Відповідачу - 12 623,74 грн., як безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати. 
17.09.2024 р. на підставі рішення Криворізької міської ради від 28.08.2024 р. № 3054, між сторонами укладено договір оренди земельної ділянки № 2024540, державна реєстрація права оренди земельної ділянки – 30.09.2024 р. ( далі – Договір № 2024540 ), відповідно до пунктів 1-3 якого Орендодавець на підставі рішення Криворізької міської ради від 28.08.2024 р. № 3054 “Про поновлення ( подовження ) договорів оренди землі” надає, а Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку промисловості, транспорту, електронних комунікацій, енергетики, оборони та іншого призначення - за цільовим призначенням - для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, включаючи об`єкти оброблення відходів, зокрема із енергогенеруючим блоком ( 11.02 ), для розміщення існуючої адміністративної будівлі, з кадастровим номером 1211000000:02:206:0003, яка розташована на вул. Домобудівній, 14в в Металургійному районі м. Кривого Рогу. В оренду передається земельна ділянка загальною площею 0,2075 га. На земельній ділянці розміщені об`єкти нерухомого майна: Адміністративна будівля ( адміністративна будівля А-2, прибудова а) згідно запису у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 18.04.2018 р. № 25829531, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1536423012110.
Згідно з пунктами 4-5 Договору № 2024540 нормативна грошова оцінка земельної ділянки відповідно до витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку від 04.09.2024 р. № 4006/301-24 становить 4 748 264,00 грн. Земельна ділянка, яка передається в оренду, не має недоліків, що можуть перешкоджати її ефективному використанню. Інші особливості об`єкта оренди, які можуть вплинути на орендні відносини, відсутні.
Договір укладено строком на 1 рік. Дата закінчення дії договору оренди обчислюється від дати його укладання. Право оренди земельної ділянки виникає з моменту його державної реєстрації. Договір поновлюється на умовах, передбачених ст. 33 Закону України “Про оренду землі”. Після закінчення строку дії Договору Орендар, який належно виконував обов`язки за умовами Договору, має переважне право перед іншими особами поновити його на новий строк. У цьому разі Орендар повинен не пізніше як за місяць до закінчення строку дії Договору повідомити письмово Орендодавця про намір продовжити його дію, додавши до листа-повідомлення про укладення договору оренди землі на новий строк проєкт договору ( п. 7 Договору № 2024540 ).
У пункті 8 Договору № 2024540 встановлено, що річний розмір орендної плати вноситься Орендарем виключно у грошовій формі відповідно до рішення Криворізької міської ради від 26.05.2021 р. № 506 “Про встановлення ставок плати за землю та пільг із земельного податку на території м. Кривого Рогу”, зі змінами, унесеними рішенням міської ради від 27.06.2023 р. № 2015, за ставкою 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, визначеної згідно рішення міської ради від 26.05.2021 р. № 523 “Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель м. Кривого Рогу”. Розмір орендної плати не є сталим і змінюється без внесення змін до цього Договору в разі внесення змін до Податкового кодексу України та встановлення Криворізькою міською радою нового розміру ставок плати за землю.
Відповідно до пункту 9 Договору № 2024540 розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки не є сталим і змінюється без внесення змін до цього Договору у разі затвердження Криворізькою міською радою нової технічної документації про нормативну грошову оцінку земель міста, у зв`язку із проведенням її щорічної індексації та на інших підставах, визначених чинним законодавством України.
Пунктом 11 Договору № 2024540 передбачено, що орендна плата вноситься щомісячно протягом 30-ти календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного місяця. За неповний календарний місяць орендна плата сплачується за дні фактичного користування земельною ділянкою. Строки платежу не є сталими і можуть змінюватися відповідно до вимог чинного законодавства України без внесення змін до Договору.
Розмір орендної плати переглядається без внесення змін до цього Договору в разі: зміни умов господарювання, передбачених Договором; зміни граничних розмірів орендної плати за землю, визначених Податковим кодексом України, підвищення цін і тарифів, зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством; зміни річного розміру ставок плати за землю на підставі рішення Криворізької міської ради; погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини “Орендаря”, що підтверджено документами; зміни нормативної грошової оцінки земельної ділянки; в інших випадках, передбачених законом та цим Договором ( п. 12 Договору № 2024540 ).
Відповідно до пунктів 14-15 Договору № 2024540 земельна ділянка передається в оренду для: розміщення існуючої адміністративної будівлі. Цільове призначення земельної ділянки: для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, включаючи об`єкти оброблення відходів, зокрема із енергогенеруючим блоком ( 11.02 ).
Позивач стверджує, що Відповідачем договірні зобов`язання щодо внесення орендної плати за користування земельною ділянкою протягом дії Договору № 2024540 належно не виконувалися, зокрема, у період з 30.09.2024 р. до 31.12.2024 р. не сплачувалась орендна плата у відповідному розмірі, а тому сума основного боргу становить 36 007,67 грн.
Наведене стало підставою для звернення Позивача з позовом до господарського суду про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Герасимов груп" 302 064,36 грн. заборгованності за користування земельною ділянкою з кадастровим номером 1211000000:02:206:0003 за період з 01.01.2022 р. до 31.12.2024 р., та пені за період з 01.07.2023 р. до 28.02.2025 р. у розмірі 76 152,25 грн.
За наслідками розгляду позову господарським судом прийнято оскаржуване рішення у даній справі.
Приймаючи оскаржуване рішення, місцевий господарський суд виходив з того, що між Криворізькою міською радою та ТОВ "Герасимов груп" 01.10.2019 р. укладено Договір оренди земельної ділянки № 2019393, за яким Відповідачу було передано у строкове платне користування земельну ділянку з кадастровим номером 1211000000:02:206:0003 площею 0,2075 га, розташовану на вул. Домобудівній, 14в у м. Кривому Розі, для розміщення існуючої адміністративної будівлі. Договір було укладено строком до 28.08.2024 р. Суд встановив, що Відповідач не виконував належним чином зобов`язання зі сплати орендної плати за період з 01.01.2022 р. до 28.08.2024 р. Після закінчення строку дії Договору № 2019393 земельна ділянка Відповідачем повернута не була, а у період з 29.08.2024 р. до 29.09.2024 р. між сторонами не існувало договірних відносин, проте Відповідач продовжував користуватися ділянкою, у зв`язку з чим безпідставно зберіг кошти у розмірі орендної плати — 12 623,74 грн. Суд також встановив, що 17.09.2024 р. між сторонами укладено новий Договір оренди № 2024540, за яким Відповідач також не виконував зобов`язання зі сплати орендної плати за період з 30.09.2024 р. до 31.12.2024 р. Суд першої інстанції, з урахуванням заяви Позивача про зменшення позовних вимог від 10.09.2025 р. та часткового погашення заборгованості, дійшов висновку про обґрунтованість вимог про стягнення основного боргу в розмірі 277 985,25 грн та пені в розмірі 83 851,53 грн, нарахованої відповідно до умов договорів оренди.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 18.03.2026 р. додаткові письмові пояснення представника ТОВ "Герасимов груп", які надійшли до апеляційного суду 06.03.2026 р. разом з додатковими доказами - копією висновку судового експерта Арашина О.Л. від 30.12.2025 р. № 175/10.20/2025, отриманого у рамках адміністративної справи № 160/25282/24, та заяви Криворізької міської ради щодо заперечення на додаткові поясненння та закриття провадження у справі у зв`язку із відсутністю предмета спору залишено без розгляду. Відмовлено у задоволені клопотання ТОВ "Герасимов груп" щодо зупинення апеляційного провадження у справі до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду господарської справи № 922/407/23 та оприлюднення повного тексту судового рішення ухваленого за результатами такого розгляду. Задоволено клопотання ТОВ "Герасимов груп" щодо зупинення апеляційного провадження у справі до закінчення вирішення пов`язаної із нею адміністративної справи № 160/25282/24 щодо визнання незаконним ( протиправним та нечинним ) із моменту прийняття рішення Криворізької міської ради № 523 від 26.05.2021р. “Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель м. Кривого Рогу”, до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 160/25282/24. Зупинено апеляційне провадження відкрите за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Герасимов груп" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 25.09.2025 р. у справі № 904/2335/25 до закінчення вирішення пов`язаної із нею адміністративної справи № 160/25282/24 ( до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 160/25282/24 ). 
Постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.05.2026 р. Касаційну скаргу Криворізької міської ради задоволено. Ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 18.03.2026 р. у справі № 904/2335/25 в оскаржуваній частині скасувано. Справу № 904/2335/25 передано до Центрального апеляційного господарського суду для продовження розгляду.

8. Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції
Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2). Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4).
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши доводи, наведені в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а рішення господарського суду залишити без змін, виходячи з наступного.
Додаткові письмові пояснення представника ТОВ "Герасимов груп", які надійшли до апеляційного суду 06.07.2026 р. та заяву ( додаткові письмові пояснення ) Криворізької міської ради з додатковими доказами ( лист Департаменту регулювання містобудівної діяльності та земельних відносин виконкому міської ради від 26.01.2026 р., лист Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 27.01.2026 р. № 1844/5/04-36-13-10-16 ), колегія суддів апеляційного суду залишає без розгляду з огляду на таке.
Відповідно до ч. 4 ст. 262 ГПК України, в ухвалі про відкриття апеляційного провадження зазначається строк для подання учасниками справи відзиву на апеляційну скаргу.
Згідно з частинами 1, 2 ст. 161 ГПК України, при розгляді справи судом в порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.
Заявами по суті справи в суді апеляційної інстанції є апеляційна скарга, відзив на апеляційну скаргу.
Відповідно до ч. 5 ст. 161 ГПК України, суд може дозволити учаснику справи подати додаткові пояснення щодо окремого питання, яке виникло при розгляді справи, якщо визнає це необхідним.
Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим кодексом ( ч. 2 ст. 118 ГПК України ).
Згідно з положеннями ст. 119 ГПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.
Враховуючи те, що Сторони скористалися своїм правом на подання апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу у встановлений судом строк, в яких викладені їх позиції щодо оскаржуваного рішення суду, апеляційний суд не визнавав необхідним одержувати від учасників справи, додаткові пояснення стосовно окремих питань, відповідно сторони мали можливість викласти свої пояснення у заявах по суті справи, передбачених для стадії апеляційного оскарження, а також подання відповідних пояснень поза межами строку, встановленого судом в ухвалі про відкриття апеляційного провадження та без заявлення клопотань про їх поновлення, суд апеляційної інстанції не враховує вказані письмові пояснення, подані Відповідачем та Позивачем.
До того ж, згідно з ч.ч. 2, 3 ст.269 ГПК України, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази про неможливість їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Наведені положення визначають обов`язкову сукупність умов для вирішення питання про прийняття доказів апеляційним судом, а саме: (1) винятковість випадку та (2) причини неподання доказів у першій інстанції, що об`єктивно не залежать від учасника справи, а також (3) покладення тягаря доведення цих обставин на учасника справи, який ці докази подає (близький за змістом висновок викладений у постановах Верховного Суду від 13.04.2021 р. у справі № 909/722/14, від 01.07.2021 р. у справі № 46/603, від 26.10.2021 р. у справі № 914/2578/20).
Верховний Суд сформулював усталений правовий висновок про те, що єдиний винятковий випадок, коли можливе прийняття судом, у тому числі апеляційної інстанції, доказів з порушеннями встановленого процесуальним законом порядку, - це наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють своєчасне вчинення такої процесуальної дії з причин, що не залежали від нього, тягар доведення яких покладений на учасника справи ( подібні за змістом висновки щодо застосування ст. 269 ГПК України викладено Верховним Судом, зокрема, у постановах від 18.06.2020 р. у справі № 909/965/16, від 26.02.2019 р. у справі № 913/632/17, від 13.01.2021 р. у справі № 10/Б-921/1442/2013).
У постанові від 01.07.2021 р. у справі № 46/603 Верховний Суд зазначив, що: «докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Наведені положення передбачають наявність таких критеріїв для вирішення питання про прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів, як: «винятковість випадку» та «причини, що об`єктивно не залежать від особи», і тягар доведення покладений на учасника справи, який звертається з відповідним клопотанням (заявою). Близька за змістом правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13.04.2021 р. зі справи № 909/722/14.
Суд враховує, що одним із елементів права на суд (окрім права на доступ) є принцип процесуальної рівноправності сторін, або так званий принцип "рівної зброї" ("equality of arms") згідно з яким кожній стороні має бути надано розумну можливість подати обґрунтування своєї позиції за умов, які б не ставили цю сторону у становище істотно невигідне по відношенню до опонента.
Цей принцип вимагає насамперед рівності сторін спору в їхніх процесуальних можливостях щодо подання доказів і пояснень у судовому провадженні (рішення Європейського суду з прав людини у справах "Dombo Beheer B.V. v. The Netherlands" від 27.10.1993 р. та "Ankerl v. Switzerland" від 23.10.1996 р.)».
Подібні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 26.02.2019 р. у справі № 913/632/17, від 13.01.2021 р. у справі № 10/Б-921/1442/2013.
Прийняття апеляційним судом доказів без встановлення й оцінки обов`язкових за ч. 3 ст. 269 ГПК України передумов, крім порушення відповідних процесуальних приписів, матиме наслідком недотримання принципів рівності учасників процесу і змагальності сторін, принципу правової визначеності в аспекті однозначності та передбачуваності. Відповідну правову позицію викладено Верховним Судом, зокрема, у постанові від 17.04.2024 р. у справі № 903/877/20.
Отже, при поданні учасником справи доказів, які не були подані до суду першої інстанції, такий учасник справи повинен письмово обґрунтувати, в чому полягає винятковість випадку неподання зазначених доказів до суду першої інстанції у встановлений строк, а також надати відповідні докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від особи, яка їх подає.
Суд апеляційної інстанції наголошує, що така обставина, як відсутність існування доказів на момент прийняття рішення суду першої інстанції взагалі виключає можливість прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів у порядку, передбаченому ст. 269 ГПК України, незалежно від причин неподання стороною таких доказів. Саме допущення такої можливості судом апеляційної інстанції матиме наслідком порушення зазначеної норми процесуального права, а також принципу правової визначеності, ключовим елементом якої є однозначність та передбачуваність.
Наведене виключає процесуальні підстави для прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів поданих Позивачем ( лист Департаменту регулювання містобудівної діяльності та земельних відносин виконкому міської ради від 26.01.2026 р., лист Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 27.01.2026 р. № 1844/5/04-36-13-10-16 ), яких взагалі не існувало на момент прийняття рішення суду першої інстанції.
Доводи Скаржника, пов`язані із неправомірним об`єднанням в одному позові трьох окремих предметів позову із різними підставами: стягнення орендної плати за Договором № 2019393 за період з 01.01.2022 р. до 28.08.2024 р., стягнення безпідставно збережених коштів за період з 29.08.2024 р. до 29.09.2024 р. та стягнення орендної плати за Договором № 2024540 за період з 30.09.2024 р. до 31.12.2024 р., колегія суддів відхиляє як безпідставні, виходячи з наступного.
Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається з двох елементів: предмета і підстави позову.
Предметом позову є певна матеріально-правова вимога Позивача до Відповідача, стосовно якої Позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими Позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.
Правила об`єднання позовних вимог передбачені частиною 1 ст. 173 ГПК України.
Позивач має право об`єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами. Однорідними можуть вважатися позовні заяви, пов`язані однорідними позовними вимогами і водночас подані одним і тим самим позивачем до одного і того самого відповідача (чи відповідачів) або хоча й різними позивачами, але до одного і того самого відповідача. Однорідними ж позовними вимогами є такі, що виникають з одних і тих самих або з аналогічних підстав і водночас пов`язані між собою одним і тим самим способом захисту прав і законних інтересів ( аналогічну правову позицію викладена у постанові Верховного Суду від 14.08.2019 р. у справі № 907/51/19 ).
Суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи у разі якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень ст. 173 ГПК України (пункт 2 частини 5 ст. 174 ГПК України).
Суд має право повернути позовну заяву в порядку пункту 2 частини 5 ст. 174 ГПК України лише у випадку відсутності підстав для застосування положень ст. 173 цього Кодексу.
За приписами частини 6 ст. 173 ГПК України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи вправі до початку розгляду справи по суті роз`єднати позовні вимоги, виділивши одну або декілька об`єднаних вимог в самостійне провадження, якщо це сприятиме виконанню завдання господарського судочинства. Розгляд позовних вимог, виділених у самостійне провадження, здійснює суддя, який прийняв рішення про роз`єднання позовних вимог.
Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи - позовні вимоги міської ради у цій справі пов`язані між собою підставами виникнення та поданими доказами в частині користування Відповідачем земельною ділянкою загальною площею 0,2075 га. з кадастровим номером 1211000000:02:206:0003, яка розташована на вул. Домобудівній, 14в у Металургійному районі м. Кривого Рогу, на якій розташовані об`єкти нерухомого майна та необхідності встановлення обставин невиконання зобов`язань за договорами оренди вказаною земельною ділянкою, укладеними між сторонами.
Відповідно до ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.
Щодо доводів Скаржника пов`язаних із неправомірним прийняттям судом першої інстанції до розгляду заяву Позивача від 10.09.2025 р. про стягнення заборгованості у новому ( збільшеному ) розмірі, подану після закриття підготовчого провадження, колегія суддів зазначає, що як вбачається з оскаржуваного рішення суду 10.09.2025 р. до суду через систему "Електронний суд" від представника Позивача надійшла заява по суті справи про зменшення позовних вимог, а не збільшення як зазначає Скаржник. При цьому, сам Скаржник після закриття підготовчого провадження неодноразово звертався до господарського суду з відповідними клопотаннями з процесуальних питань, які також аналізувалися судом першої інстанції.
Щодо доводів Скаржника пов`язаних із не визначенням строку оплати безпідставно збережених коштів за період з 29.08.2024 р. до 29.09.2024 р. та відсутністю прострочення Відповідача, колегія суддів зазначає наступне.
Однією із позовних вимог Криворізької міської ради є стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Герасимов груп" безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за період бездоговірного користування земельною ділянкою ( з 29.08.2024 р. до 29.09.2024 р.) у розмірі 12 623,74 грн.
Задовольняючи позов в цій частині, суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість доводів Позивача щодо виникнення у Відповідача обов`язку зі сплати коштів за використання земельною ділянкою без правовстановлюючих документів у розмірі 12 623,74 грн. за період бездоговірного користування земельною ділянкою з 29.08.2024 р. до 29.09.2024 р.
Колегія суддів погоджується з висновком суду попередньої інстанції про наявність підстав для задоволення позову з огляду на таке.
Власником земельної ділянки з кадастровим номером 1211000000:02:206:0003 на якій розташований об`єкт нерухомості, що належить Відповідачу є Позивач. Вказане сторонами не заперечується.
За умовами ч. 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, відшкодування завданих збитків.
Верховний Суд у своїх постановах неодноразово звертав увагу на те, що предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку із безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цього Кодексу застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.
Правові підстави користування земельною ділянкою комунальної власності за змістом глави 15 ЗК України реалізується через право постійного користування або право оренди.
Частиною 1 ст. 93 і ст. 125 ЗК України передбачено, що право оренди земельної ділянки це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права.
Землекористувачі також зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату (п. "в" ч. 1 ст.96 ЗК України).
Принцип платного використання землі також передбачено ст. 206 ЗК України, за змістом якої використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.
Плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності ( п.п. 14.1.147 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України ).
Земельним податком є обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів, а орендною платою за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою ( п. п. 14.1.72, 14.1.136 п. 14.1 ст. 14 ПК України).
Отже, законодавець розмежовує поняття "земельний податок" та "орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності" залежно від правових підстав передання прав землекористування такими ділянками.
Водночас згідно зі статтями 122 - 124 ЗК України, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.
Особи, які отримують земельну ділянку комунальної власності в користування за договором оренди (договором купівлі-продажу права оренди), зобов`язані сплачувати за неї орендну плату. Орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди, як це передбачено частиною 1 ст. 21 Закону України "Про оренду землі".
Оформлення власником об`єкта нерухомого майна права на земельну ділянку, на якій розташований цей об`єкт, ураховуючи принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди, особа яка придбала такий об`єкт стає фактичним користувачем тієї земельної ділянки, на якій такий об`єкт нерухомого майна розташований, а відносини з фактичного користування земельною ділянкою без оформлення прав на цю ділянку (без укладення договору оренди тощо) та недоотримання її власником доходів у виді орендної плати є за своїм змістом кондикційними.
Подібний правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 629/4628/16-ц, від 20.11.2018 у справі № 922/3412/17, від 13.02.2019 у справі № 320/5877/17, у постановах Верховного Суду від 14.01.2019 у справі № 912/1188/17, від 21.01.2019 у справі № 902/794/17, від 04.02.2019 у справі № 922/3409/17, від 12.03.2019 у справі № 916/2948/17, від 09.04.2019 у справі № 922/652/18, від 21.05.2019 у справі № 924/552/18, а також у постановах Верховного Суду України від 30.11.2016 у справі № 922/1008/15, від 07.12.2016 у справі № 922/1009/15, від 12.04.2017 у справах № 922/207/15 і № 922/5468/14 та у постанові Верховного Суду від 17.03.2020 у справі № 922/2413/19.
Отже, фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг ( заощадив ) у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути такі кошти власникові земельної ділянки на підставі положень ч. 1 ст. 1212 ЦК України.
Такий самий правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 р. у справі № 629/4628/16-ц та від 20.09.2018 р. у справі № 925/230/17.
Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду у справі № 922/2060/20 вказав, що із дня набуття права власності на об`єкт нерухомого майна власник цього майна стає фактичним користувачем земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, а тому саме із цієї дати у власника об`єкта нерухомого майна виникає обов`язок сплати за користування земельною ділянкою, на якій таке майно розташоване. При цьому до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права на земельну ділянку, на якій розташований цей об`єкт, такі кошти є безпідставно збереженими.
Наведене спростовує доводи Скаржника, що Позивач мав вимагати саме орендну плату, а не безпідставно збережені кошти, обравши неналежний спосіб захисту. 
Судами встановлено, що об`єкт нерухомого майна, який на праві власності належать Відповідачеві розташований на земельній ділянці, яка є сформованою та має чітко визначені межі.
Таким чином, із дня набуття права власності на об`єкт нерухомого майна, Відповідач як власник такого майна став фактичним користувачем спірної земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, тому саме із цієї дати у Відповідача виник обов`язок належно оформити правовідносини щодо користування земельною ділянкою (укласти відповідний договір та оформити речові права на земельну ділянку), а також обов`язок сплачувати за користування земельною ділянкою, на якій розташовано майно.
Відповідач не заперечує того, що він є власником нерухомого майна і відповідно користувався земельною ділянкою, на якій воно розташоване, у спірний період з з 29.08.2024 р. до 29.09.2024 р. за відсутності оформленого згідно з вимогами чинного законодавства права користування земельною ділянкою.
Верховний Суд неодноразово викладав правову позицію, згідно з якою для вирішення спору щодо стягнення з власника об`єкта нерухомого майна безпідставно збережених коштів на підставі положень статей 1212 - 1214 ЦК України за фактичне користування без належних на те правових підстав земельною ділянкою комунальної власності, на якій цей об`єкт розташований, необхідно насамперед з`ясувати: 1) фактичного користувача земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цих ділянок зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування ділянками у відповідний період, або наявність правової підстави для використання земельної ділянки у такого фактичного користувача; 2) площу земельної ділянки; 3) суму, яку мав би отримати власник земельної ділянки за звичайних умов, яка безпосередньо залежить від вартості цієї ділянки (її нормативно-грошової оцінки); 4) період користування земельною ділянкою комунальної власності без належної правової підстави.
Отже, встановлення саме таких обставин входить до предмета доказування у межах вирішення спору у цій справі.
Згідно із частинами 1 - 4, 9 статті 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв). Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах 6, 7 цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Отже, земельна ділянка є сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера та реєстрації її у Державному земельному кадастрі. Аналогічну правову позицію викладено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 16.06.2021 р. у справі № 922/1646/20 та від 04.03.2021 р. у справі № 922/3463/19.
Як вбачається з матеріалів справи, спірна земельна ділянка, має кадастровий номер1211000000:02:206:0003. На вказаній земельній ділянці розташований об`єкт нерухомого майна, що належить Відповідачу.
Відповідно до пунктів 289.1, 289.2 ст. 289 ПК України для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, за індексом споживчих цін за попередній рік щороку розраховує величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель, на який індексується нормативна грошова оцінка сільськогосподарських угідь, земель населених пунктів та інших земель несільськогосподарського призначення за станом на 1 січня поточного року, що визначається за певною формулою.
Отже, нормативна грошова оцінка земель є основою для визначення розміру орендної плати для земель державної і комунальної власності, а зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки підставою для перегляду розміру орендної плати, який у будь-якому разі не може бути меншим ніж установлено положеннями підпункту 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 ПК України.
Ст. 12 Закону України "Про оцінку земель" передбачено, що нормативно - правові акти з проведення оцінки земель затверджуються Кабінетом Міністрів України. Для визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності нормативна грошова оцінка земель проводиться обов`язково (статті 13 цього Закону); нормативно - грошова оцінка земельних ділянок у межах населених пунктів проводиться не рідше ніж на 5-7 років (стаття 18 Закону України "Про оцінку земель").
Відповідно до ст. 20 Закону України "Про оцінку земель" за результатами бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок складається технічна документація, а за результатами проведення експертної грошової оцінки земельних ділянок складається звіт.
Частиною другою ст. 20 Закону України "Про оцінку земель" передбачено, що дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформлюються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель.
Згідно з частиною третьою ст. 23 цього Закону витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику в сфері земельних відносин.
Процедура проведення нормативної грошової оцінки земель визначається Порядком нормативної грошової оцінки земель населених пунктів № 489 ( зі змінами та доповненнями, який діяв у відповідний період ). В основі нормативної грошової оцінки земель населених пунктів лежить капіталізація рентного доходу, що отримується залежно від місця розташування населеного пункту в загальнодержавній, регіональній і місцевій системах виробництва та розселення, облаштування його території та якості земель з урахуванням природно-кліматичних та інженерно-геологічних умов, архітектурно-ландшафтної та історико-культурної цінності, екологічного стану, функціонального використання земель ( пункт 1 розділу II Порядку № 489).
Нормативна грошова оцінка всіх категорій земель та земельних ділянок населених пунктів (за винятком земель сільськогосподарського призначення та земельних ділянок водного фонду, що використовуються для риборозведення) визначається за формулою: Цн=(В*Нп) : Нк * Кф * Км, де Цн - нормативна грошова оцінка квадратного метра земельної ділянки (у гривнях); В - витрати на освоєння та облаштування території з розрахунку на квадратний метр (у гривнях); Нп - норма прибутку (6%); Нк - норма капіталізації (3%); Кф - коефіцієнт, який характеризує функціональне використання земельної ділянки; Км - коефіцієнт, який характеризує місце розташування земельної ділянки. Індексація нормативної грошової оцінки земельних ділянок здійснюється відповідно до статті 289 ПК (пункт 3 розділу II Порядку № 489 ). Крім того, зазначений Порядок передбачає можливість розрахунку середньої ( базової ) вартості одного квадратного метра земель населеного пункту, вартість одного квадратного метра земель населених пунктів за економіко-планувальними зонами, вартість одного квадратного метра земельної ділянки певного функціонального використання, які визначаються за іншими формулами та не пов`язані з нормативною грошовою оцінкою, яка застосовується для визначення розміру орендних платежів ( пункти 7, 9, 10 Порядку № 489 ).
Грошова оцінка загальної площі земельної ділянки визначається шляхом множення нормативної грошової оцінки одного квадратного метра зазначеної ділянки на її загальну площу.
Нормативна грошова оцінка земельної ділянки, якій присвоєно кадастровий номер, проводиться вперше відповідно до Методики нормативної грошової оцінки земель населених пунктів, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 23.03.1995 р. № 213 (зі змінами). За результатами нормативної грошової оцінки земель складається технічна документація. Дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформлюються за заявою зацікавленої особи як витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки (пункт 1 розділу III Порядку № 489). Порядком затверджена форма заяви (додаток 8) на витяг та сама форма витягу (додаток 9), у якій, зокрема вказано: "Витяг сформовано" із зазначенням дати його формування.
Отже, результатом нормативної грошової оцінки конкретної земельної ділянки є технічна документація на неї, а надання витягу з технічної документації є послугою компетентного органу (Держгеокадастру та його територіальних органів), який веде відповідний облік згідно з Порядком ведення Державного земельного кадастру, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 р. № 1051, про що зазначено в пункті 2 розділу III Порядку № 489.
Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки - це роздруковані за допомогою програмного забезпечення актуальні дані про земельну ділянку, які є у Державному земельному кадастрі та технічній документації з нормативної грошової оцінки земель станом на певну дату. Витяг з нормативної грошової оцінки земельної ділянки може бути доказом проведення такої оцінки та визначати дані про таку оцінку як на момент його видачі, так за попередній період за умови, що нормативно-грошова оцінка земельної ділянки була сталою та не зазнала змін у цей період.
Видача витягу є адміністративною послугою, яка надається відповідним управлінням Держгеокадастру на виконання приписів Закону України "Про адміністративні послуги" та постанови Кабінету Міністрів України від 01.08.2011 р. № 835 "Деякі питання надання Державною службою геодезії, картографії та кадастру та її територіальними органами адміністративних послуг", що не позбавляє його надати власнику (органу місцевого самоврядування) більш повну інформацію про зміни в нормативній грошовій оцінці конкретної земельної ділянки за попередній період, виходячи з технічної документації на таку земельну ділянку, яка зберігається в даних Державного земельного кадастру, оформивши відповідну довідку.
Так, згідно з підпунктами 8, 14, 15 пункту 24 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 р. №1051, до Державного земельного кадастру вносяться, зокрема відомості про нормативну грошову оцінку (значення нормативної грошової оцінки земельної ділянки, яке розраховується за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру на підставі відомостей про земельну ділянку, зазначених у цьому пункті, та відомостей про нормативно грошову оцінку земель у межах території адміністративно-територіальної одиниці згідно з підпунктом 8 пункту 22 цього Порядку; дата проведення нормативної грошової оцінки земель), а також інформація про документацію із землеустрою та оцінки земель щодо земельної ділянки та інші документи, на підставі яких встановлено відомості про земельну ділянку (назва та дата розроблення документації із землеустрою, відомості про її розробників; назва, дата та номер рішення про затвердження документації із землеустрою, найменування органу, що його прийняв, електронні копії відповідних документів), інформація про документи, на підставі яких встановлено нормативно грошову оцінку земель у межах території адміністративно-територіальної одиниці, до складу якої входить земельна ділянка, згідно з підпунктом 8 пункту 22 цього Порядку. Отже, за наявності збережених попередніх відомостей у системі Державного земельного кадастру про проведену нормативну грошову оцінку земельної ділянки, визначеної конкретним кадастровим номером, власник такої ділянки не може бути обмеженим у праві на отримання такої інформації, якщо вона необхідна йому для захисту своїх земель.
Пунктом 162 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 р. № 1051, визначено відомості, які можуть надаватися державними кадастровими реєстраторами у такій формі: 1) витягу з Державного земельного кадастру про об`єкт Державного земельного кадастру; 2) довідки, що містить узагальнену інформацію про землі (території), за формою згідно з додатком 41; 3) викопіювання з картографічної основи Державного земельного кадастру, кадастрової карти (плану); 4) копії документів, що створюються під час ведення Державного земельного кадастру. Витяги, довідки, викопіювання та копії документів, що створюють під час ведення Державного земельного кадастру, в паперовій та електронній формі відповідно до Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" мають однакову юридичну силу.
Згідно з додатком 41 передбачена форма довідки з Державного земельного кадастру, яка ідентифікує земельну ділянку за її кадастровим номером, місцем знаходження, площею, а також поряд з іншими даними містить відомості про економічну та нормативно грошову оцінку земель.
Відповідно до пункту 179 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 р. № 1051, довідки з Державного земельного кадастру, що містять узагальнену інформацію про землі (території), надають органам державної влади, органам місцевого самоврядування для здійснення своїх повноважень, визначених законом, особам, які в установленому законом порядку включені до Державного реєстру сертифікованих інженерів-землевпорядників, Державного реєстру сертифікованих інженерів-геодезистів та Державного реєстру оцінювачів з експертної грошової оцінки земельних ділянок.
Отже, така довідка, поряд з витягом про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, може бути належним доказом на обґрунтування її нормативної грошової оцінки.
Технічна документація на конкретну земельну ділянку, яка виготовляється на замовлення землекористувача (власника), відповідно до ст. 20 Закону України "Про оцінку земель", також є джерелом інформації про нормативну грошову оцінку певної земельної ділянки.
З огляду на те, що земельним законодавством та Податковим кодексом України не обмежується можливість подання доказів щодо нормативної грошової оцінки земельної ділянки державної (комунальної) власності для цілей сплати орендної плати виключно витягом з Державного земельного кадастру, належними доказами на обґрунтування нормативної грошової оцінки земельної ділянки можуть бути: технічна документація на спірну земельну ділянку, виготовлена компетентним органом для оформлення договору оренди, довідка з Державного земельного кадастру, витяг з Державного земельного кадастру, а також висновок судової експертизи про встановлення нормативної грошової оцінки спірної земельної ділянки, наданий відповідно до статей 98 -103 ГПК України, які містять інформацію щодо предмета спору в цій справі.
Відповідно до ст. 143 Конституції України, ст. 12 ПК України, частини 1 ст. 69 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", Криворізька міська рада наділена повноваженнями самостійно встановлювати місцеві податки та збори у порядку, визначеному Податковим кодексом України, чим забезпечується реалізація принципу правової, організаційної та матеріально-фінансової самостійності місцевого самоврядування, під яким розуміється право територіальної громади самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.
До місцевих податків, зокрема, належить податок на майно, до складу якого входить плата за землю - обов`язковий платіж, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності (ст. 10, пп. 14.1.147. п. 14.1 ст. 14 ПК України).
За умовами підпунктів 288.5.1, 288.5.2 пункту 288.5. ст. 288 ПК України розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою за розмір земельного податку та не може перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки.
Рішенням Криворізької міської ради № 523 від 26.05.2021 р., яке набрало чинності 01.01.2022 р., затверджено технічну документацію з нормативної грошової оцінки земель міста Кривого Рогу, розроблену Державним підприємством "Український державний науково-дослідний інститут проектування міст "Діпромісто" імені Ю.М. Білоконя".
Рішенням Криворізької міської ради № 506 від 26.05.2021 р., встановлено ставки плати за землю та пільги зі сплати земельного податку на території міста Кривого Рогу на 2022 рік ( надалі - Рішення від 26.05.2021 р. № 506 ), яким установлено ставки земельного податку та ставки орендної плати за землю в залежності від цільового призначення земельної ділянки згідно з Класифікацією видів цільового призначення земель, яке набрало чинності з 01.01.2022 р.
Рішенням Криворізької міської ради № 1140 від 26.01.2022 р. “Про внесення змін до рішення міської ради від 26.05.2021 р. № 506 “Про встановлення ставок плати за землю та пільг із земельного податку на території м. Кривого Рогу” внесено зміни до Рішення Криворізької міської ради від 26.05.2021 р. № 506. 
Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 01.05.2025р. та Договору № 2024540, земельна ділянка з кадастровим номером 1211000000:02:206:0003 має цільове призначення - для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, включаючи об`єкти оброблення відходів, зокрема із енергогенеруючим блоком, що за Класифікацією видів цільового призначення земель віднесено до коду 11.02, для якого розмір ставки орендної плати встановлено – 3 % від нормативної грошової оцінки земель міста ( рядок 11.03 в додатку 2 до Рішення від 26.05.2021 р. № 506 ).
За інформацією Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 06.03.2025 р. ТОВ "Герасимов груп" за земельну ділянку з кадастровим номером 1211000000:02:206:0003 податкові зобов`язання за 2022 - 2023 роки не визначало, за період 2024 рік визначило зобов`язання у сумі 93 779,44 грн., які сплатило у повному обсязі.
Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру, на виконання пункту 289.3 ст. 289 ПК України, на своєму офіційному сайті (http://land.gov.ua) публікує коефіцієнти індексації нормативної грошової оцінки земель за попередні роки, згідно яких для земель населених пунктів вони становлять: 2016 рік – 1,06, 2017 рік – 1,0, 2018 рік – 1,0, 2019 рік – 1,0, 2020 рік – 1,0 , 2021 рік – 1,0 (для сільськогосподарських угідь (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги) та 1,1 (для земель несільськогосподарського призначення), за 2022 рік – 1,15 для земель та земельних ділянок (крім сільськогосподарських угідь), за 2023 - 1,051. 
Нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером 1211000000:06:206:0003: у 2022 році становить 3 928 618,25грн., з урахуванням витягу із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок від 09.11.2022 р. №12460/301-22; у 2023 році – 4 517 910,99 грн. за даними витягу від 09.11.2022 р. помноженого на коефіцієнт індексації за 2022 рік – 3 928 618,25 х 1,15; у 2024 році – 4 748 264,00 грн. з урахуванням витягу із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок від 04.09.2024 р. № 4006/301-24.
У матеріалах справи також міститься лист ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 28.08.2025 р. № 41840/5/04-36-04-15-11, що був наданий на запит Позивача, щодо користування земельною ділянкою з кадастровим номером 1211000000:02:206:0003, з я кого вбачається: у 2022 році ТОВ “Герасимов Груп” задекларовано та сплачено 117 585,55 грн.; у 2023 році ТОВ “Герасимов Груп” задекларовано, але не сплачено 135 537,33 грн.; у 2024 році ТОВ “Герасимов Груп” задекларовано, але не сплачено 129 429,88 грн.
Водночас колегія суддів звертає увагу на те, що Позивач у цій справі просив стягнути кошти за користування земельною ділянкою, розмір яких за весь період розраховано на рівні орендної плати відповідно до умов договору оренди укладеного між сторонами.
Щодо незгоди Скаржника з нарахуванням пені, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Позивач також нарахував Відповідачу за Договорами № 2019393 та № 2024540 пеню за період з 01.07.2023 р. до 28.02.2025 р. у розмірі 83 851,53грн.
Так, у пункті 12 Договору № 2019393 сторони погодили, що у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня, яка нараховується на суму боргу по орендній платі за земельну ділянку (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності) із розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на день виникнення такого боргу або на день його (його частини) погашення, залежно від того, яка з величин таких ставок є більшою, за кожний календарний день прострочення у його сплаті, включаючи день такого погашення.
Крім того, у пункті 13 Договору № 2024540 сторони визначили, що у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим Договором: у 10-денний строк після останнього дня граничного строку сплати грошового зобов`язання сплачується штраф у розмірі 100 відсотків річної орендної плати, встановленої цим Договором; стягується пеня за кожний календарний день прострочення сплати грошового зобов`язання, включаючи день погашення, з розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на кожний такий день.
Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Ст. ст. 525, 526 ЦК України передбачено, що одностороння відмова вiд зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Ст. 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Як вже було зазначено, спірними договорами оренди земельної ділянки встановлено, що орендна плата вноситься щомісячно протягом 30-ти календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного місяця. За неповний календарний місяць орендна плата сплачується за дні фактичного користування земельною ділянкою.
Відповідно до ст. ст. 74, 77 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Ст. 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.
Ст. 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Доказів погашення заборгованості з орендної плати за земельну ділянку з кадастровим номером 1211000000:02:206:0003 за період з 01.01.2022 р. до 31.12.2024 р. відповідно до умов договорів оренди укладених між сторонами в сумі 277 985,25 грн. Відповідач на момент розгляду спору не надав, у зв`язку з чим зазначена вище сума підлягає до примусового стягнення.
Рішення суду в цій частині не оскаржується, а відтак не переглядається судом апеляційної інстанції в силу приписів ч. 1 ст. 269 ГПК України.
У відповідності до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Одним із наслідків порушення зобов`язання є оплата пені.
Згідно ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.
Згідно ст. 3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.
Частиною 6 ст. 232 ГПК України передбачала, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.
В той же час, частиною 1 ст. 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Отже, з вищенаведених приписів вбачається право сторін визначати у договорі розмір санкцій і строки їх нарахування за прострочення виконання зобов`язання. У разі відсутності таких умов у договорі нарахування штрафних санкцій припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано відповідно до частини шостої ст. 232 ГК України.
Ст. 251 ЦК України встановлено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.
Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати ( ст. 252 ЦК України ).
Пунктом 13 договору сторони погодили, що у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, стягується пеня за кожний календарний день прострочення сплати грошового зобов`язання, включаючи день погашення, з розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на кожний такий день.
Термін нарахування пені за прострочення сплати грошового зобов`язання не обмежується і встановлюється від першого дня виникнення прострочення до дня погашення включно.
Відтак, слід визнати, що у даному випадку не підлягають застосуванню до спірних правовідносин в частині вимог Позивача про стягнення з Відповідача пені за порушення грошових зобов`язань з оплати орендної плати, що виникли із спірних договорів оренди земельної ділянки, положення частини 6 ст. 232 ГК України, які обмежують період нарахування пені строком у шість місяців.
Наведене узгоджується з правовою позицією, наведеною у постановах Верховного Суду від 10.04.2019 р. у справі № 904/6455/17, від 04.10.2019 р. у справі № 912/1433/16, від 15.11.2019 р. у справі № 904/1148/19.
Позивач нарахував пеню за загальний період прострочення з 01.07.2023 р. до 28.02.2025 р. у розмірі 83 851,53 грн.
Відповідач контррозрахунку не надав.
Господарський суд перевірив розрахунок пені, помилок не виявив, тому дійшов обгрунтованого висновку, що вимога є такою, що підлягає задоволенню в розмірі 83 851,53 грн.
Апелянтом не оскаржується правильність виконаних нарахувань.
Підсумовуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що викладені в апеляційній скарзі аргументи не можуть бути підставами для скасування рішення місцевого господарського суду, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи та ґрунтуються на неправильному тлумаченні Скаржником норм матеріального та процесуального права, що в сукупності виключає можливість задоволення апеляційної скарги.

9. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

У справі "Руїз Торіха проти Іспанії", ЄСПЛ вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів Скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" ( Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006 р. ).
Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
У даній справі суд дійшов висновку, що Скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.
З огляду на приписи ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини від 23.02.2006 р." Конвенція застосовується судами України як частина національного законодавства, а практика ЄСПЛ, через рішення якого відбувається практичне застосування Конвенції, застосовується судами як джерело права.
Отже, доводи заявника апеляційної скарги про порушення норм матеріального та процесуального права судом попередньої інстанцій під час прийняття оскаржуваного процесуального документу не знайшли свого підтвердження.
За змістом ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Згідно із ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин та з урахуванням меж розгляду апеляційної скарги в порядку ст. 269 ГПК України, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення підлягає залишенню без змін.

10. Судові витрати.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, згідно вимог ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на Скаржника.
На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 269, 270, 273, 275 - 285, 287 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Герасимов груп" - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 25.09.2025 р. у справі № 904/2335/25 - залишити без змін.

Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Скаржника.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено ст. ст. 286-289 ГПК України. 

Повний текст постанови складено 13.07.2026 р.

Головуючий суддя І.М. Кощеєв

Суддя О.В. Чус

Суддя С.В. Вінніков