ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2026 року	м. Львів	Справа № 260/8539/25 пров. № А/857/7550/26	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі: 
головуючого судді Пліша М.А.,
суддів Глушка І.В., Обрізка І.М.,
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2025 року (головуючий суддя Плеханова З.Б., м. Ужгород) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії,- 
В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ), в якому просив:
визнати протиправними дії НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (в/ч НОМЕР_2 ) та скасувати відмову у звільненні ОСОБА_1 .
зобов`язати НОМЕР_1 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (в/ч НОМЕР_2 ) розглянути рапорт про звільнення та звільнити з військової служби ОСОБА_1 .
Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2025 року у задоволенні позовних вимог - відмолено
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку, просить таке скасувати, та прийняти нове яким задовольнити позовні вимоги.
В апеляційній скарзі зазначає, що позивач є чинним військовослужбовцем НОМЕР_1 прикордонного загону в/ч НОМЕР_2 та займаю посаду інспектора прикордонної служби вищої категорії начальник групи мобільних комплексів перешкод відділення перешкод відділу прикордонної служби (тип С) радіоелектронної боротьби. Проходить військову службу за контрактом, та бажає звільнитись з військової служби у зв`язку із загибеллю батька ОСОБА_2 , який будучи військовослужбовцем в/ч НОМЕР_2 , загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зоні бойових дій, що підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть №4464 від 09.08.2025 року.
Судом відмовлено в задоволенні позовних вимог, мотивуючи відмову тим, що загибель батька відбулась не у зв`язку з безпосередньою участю батька, ОСОБА_2 , в бойових діях, та тим, що долучені до рапорту документи належним чином не підтверджують обставин, що є підставою для звільнення з військової служби.
З такими висновками суду не погоджуюсь, вважаю таке рішення суду першої інстанції протиправним та необґрунтованим. 
У період з 02.06.2014 по 01.07.2025, батько позивача - ОСОБА_2 , брав участь в антитерористичній операції в період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки та оборони, відсічі та стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах і в період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації, що підтверджується довідкою, виданою командиром військової частини НОМЕР_3 (додано у додатки).
Будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_3 , перебуваючи в лавах ЗСУ, в зоні бойових дій, виконуючи свій конституційний обов`язок по захисту Батьківщини, був доставлений до Запорізької обласної клінічної лікарні, не повернувшись з якої, він помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть №4464 причиною смертю став ішемічний інсульт у правій півкулі головного мозку.
Відповідно до пп. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» - військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби під час дії воєнного стану через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті
Частина 12 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначає перелік сімейних обставин або інших поважних причин, які дають підстави для звільнення військовослужбовця під час дії воєнного стану, зокрема, «якщо їхні близькі родичі (чоловік, дружина, син, донька, батько, мати або рідний (повнорідний, неповнорідний) брат чи сестра) загинули або пропали безвісти під час безпосередньої участі у антитерористичній операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, а також під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану».
Суд першої інстанції не взяв до уваги те, що відповідна норма щодо звільнення з військової служби передбачає альтернативну обставину - «а також під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану», щонайменше наявність якої дає підставу для звільнення з військової служби.
Посилання відповідача на те, що батько загинув внаслідок ішемічного інсульту у правій півкулі головного мозку жодним чином не спростовує того факту, що така пригода сталася під час виконання обовґязків військової служби, адже ним виконувалося відповідне бойове завдання на виконання бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_3 .
Зокрема, відповідно до довідки командира в/ч НОМЕР_3 , з 16.07.2024 по 01.07.2025, ОСОБА_2 безпосередньо перебував в зоні бойових дій.
У подальшому, відповідно до медичної характеристики начальника медичної служби військової частини НОМЕР_3 (в додатках), ОСОБА_2 перебував на стаціонарному лікуванні в КНП «ЗОКЛ» ЗОР з
01.07.2025 у відділенні проктології.
11.07.2025 року був переведений у відділення інтенсивної терапії з діагнозом «інфаркт мозку внаслідок тромбозу церебральних артерій».
17.07.2025 року переведений у відділ хірургії.
28.08.2025 року переведений до відділення гастроентерології та гастроскопії у стані негативної динаміки.
08.08.2025 року зафіксовано біологічну смерть.
Зважаючи на таку хоронологію подій, очевидно, що погіршення стану здоров`я батька, а також враховуючи характер хвороби - інфаркт, сталось в причинному зв`язку з виконанням військових обов`язків та перебуванням в зоні бойових дій.
До того ж, відповідно до анамнезу захворювання перші ознаки хвороби ОСОБА_2 помічав з 17.06.2025 - перебуваючи в зоні бойових дій, відповідно до довідки командира в/ч НОМЕР_3 .
Враховуючи факт перебування батька позивача в зоні бойових дій, його виконання обов`язків військової служби щодо захисту Батьківщини тривалий час, (починаючи з 2014 року тривалими періодами), що спричинило погіршення його стану здоров`я і як наслідок перебуває в причинно-наслідковому зв`язку з його загибеллю вважає, що наявні всі законні підстави для звільнення з військової служби.
Просить звернути увагу на те, що батько виконував всій обов`язок захисту незалежності України ще з 2014 року, відповідно до матеріалів службового розслідування характеризувався виключно з позитивної сторони. Вважає, що наявні всі підстави для звільнення з військової служби.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просив таку залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін. 
Згідно п. 3 ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Згідно ч.1 та ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи, та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних міркувань. 
Судом першої інстанції встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 батьками позивача ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) являються: батько - ОСОБА_4 ; мати ОСОБА_5 .
Відповідно до записів у військовому квитку серії НОМЕР_5 ОСОБА_2 приймав участь в ООС в період з 25.07.2018 по 14.01.2019, 16.01.2019 по 03.02.2019, 06.02.2019 по 12.05.2019.
З лікарського свідоцтва про смерть №4464 від 09 серпня 2025 року, вбачається, що ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 . причина смерті: Ішемічний інсульт у правій півкулі головного мозку.
Відповідно до інформаційної довідки №39/ожк від 03.09.2025 року, виданій вдові ОСОБА_5 , її чоловік (помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ) майстер сержант ОСОБА_4 при проходженні військової служби у в/ч НОМЕР_6 Мукачівського гарнізону, дійсно зареєстрований при в/ч НОМЕР_6 .
Відповідно до витягу із наказу командира військової частини №311 від 30.10.2025 року, майстер-сержанта військової служби за контрактом ОСОБА_4 , головного сержанта зенітного ракетно-артилерійського дивізіону, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , внаслідок набряку головного мозку, ішемічного інсульту у правій півкулі головного мозку в КНП «ЗОКЛ» ЗОР, відповідно до наказу командира в/ч НОМЕР_6 (по особовому складу) від 30 жовтня 2025 року №322-РС припинено дію контракту та виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення з 09 серпня 2025 року.
25 серпня 2025 року ОСОБА_3 звернувся до військової частини НОМЕР_2 з рапортом, у якому позивач просив звільнити його з військової служби на підставі п.3 ч.12 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» яким під час дії воєнного стану військовослужбовці звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин. а саме - якщо їхні близькі родичі (чоловік, дружина, син, донька, батько, мати або рідний (повнорідний, неповнорідний) брат чи сестра) загинули або пропали безвісти під час безпосередньої участі у антитерористичній операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримувані збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, а також під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії проти України рід час діє воєнного стану.
До рапорту долучено наступні документи: - засвідчену копію свідоцтва про народження; - засвідчену копію паспорту; - засвідчену копію довідки місця проживання; - засвідчену довідку РНОКПП; - засвідчену копію свідоцтва про смерть батька; - засвідчену копію лікарського свідоцтва про смерть № 4464; - засвідчену копію УБД батька; - засвідчену копію військового квитка батька.
Військова частина НОМЕР_2 листом (а.с.21) повідомила позивача про наступне:
« Для прийняття правового рішення до рапорту необхідно додати документ, який підтверджує факт загибелі Вашого батька безпосередньо під час безпосередньої участі у антитерористичній операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганський областях, а також під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час воєнного стану (зокрема, це може бути сповіщення про смерть, акт службового розслідування та інше.
Враховуючи вищенаведене підстави для звільнення Вас з військової служби відсутні.»

Позивач, не погодившись із відмовою військової частини НОМЕР_7 у здійсненні йому виплати одноразової грошової допомоги розміром 1 мільйон гривень, звернувся до суду з цим позовом.

Постановляючи рішення суд першої інстанції виходив з того, що Указом Президента України від 24 лютого 2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
Пунктом 2 Указу Президента України від 24 лютого 2022 № 64/2022 військовому командуванню разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування доручено запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.
Станом на час розгляду справи, строк дії воєнного стану в Україні не припинений і не скасований.
Згідно із статтею 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 року № 389-VIII (далі - Закон № 389-VIII) воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію, згідно пункту 4 якого встановлено призов військовозобов`язаних, резервістів та залучення транспортних засобів для забезпечення потреб Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших військових формувань України здійснити в обсягах, визначених згідно з мобілізаційними планами.
Статтею 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» від 25.03.1992 року № 2232-XII (далі - Закон №2232-XII визначено підстави для звільнення з військової служби.
Так, підпунктом «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону №2232-XII визначено, що військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах: під час воєнного стану через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу).
Вимогами абз. 16 п. 3) ч. 12 ст. 26 Закону № 2232 встановлено, що військовослужбовці звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин на таких підставах: якщо їхні близькі родичі (чоловік, дружина, син, донька, батько, мати або рідний (повнорідний, неповнорідний) брат чи сестра) загинули або пропали безвісти під час безпосередньої участі у антитерористичній операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, а також під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану.
Механізм реалізації та порядок організації у Збройних Силах України, Державній спеціальній службі транспорту виконання вимог Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі - Положення), затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153, визначено Інструкцією про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої Наказом Міністра оборони України 10.04.2009 № 170, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 9 травня 2009 р. за № 438/16454 (далі Інструкція).
Відповідно до пп.30) п. 5 Додатку 19 «Перелік документів, що подаються з поданням до звільнення військовослужбовця з військової служби» до наведеної Інструкції, документи, що підтверджують наявність сімейних обставин або інших поважних причин, а саме: якщо їхні близькі родичі (чоловік, дружина, син, донька, батько, мати або рідний (повнорідний, неповнорідний) брат чи сестра) загинули або пропали безвісти під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, а також під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану:
- документи, що підтверджують родинні зв`язки (свідоцтво про шлюб, свідоцтва про народження тощо), або копія посвідчення члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці, або копія посвідчення члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни, в якому проставляється відмітка про норму Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», на підставі якої особі надано статус, або витяг із Єдиного державного реєстру ветеранів війни;
- копія свідоцтва про смерть особи;
- документи, які підтверджують факт загибелі (смерті) під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, а також під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час воєнного стану, або копія рішення суду про оголошення особи померлою у порядку, визначеному Цивільним кодексом України, або витяг із Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин або рішення суду про визнання особи безвісно відсутньою чи оголошення померлою у порядку, визначеному Цивільним кодексом України.
Отже документом, який підтверджує підставу для звільнення з військової служби, у даному випадку, може бути або документ, який підтверджує факт загибелі (смерті) під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, а також під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час воєнного стану, або копія рішення суду про оголошення особи померлою у порядку, визначеному Цивільним кодексом України, або витяг із Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, або рішення суду про визнання особи безвісно відсутньою чи оголошення померлою у порядку, визначеному Цивільним кодексом України.
При цьому суд апеляційної інстанції вважає некоректним покликання суд першої інстанції на положення Інструкції з пошуку та транспортування тіл (останків) загиблих, померлих (зниклих безвісти) під час проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей, затвердженої спільним наказом Міноборони, МВС, Міністерство охорони здоров`я та СБУ від 10.04.2017 № 208/302/381/204, оскільки згідно п. 1 ця Інструкція визначає механізм організації здійснення пошуку та транспортування тіл (останків) загиблих, померлих (зниклих безвісти) під час проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей (далі - АТО), встановлює завдання, обов`язки суб`єктів, що залучаються до цієї діяльності а згідно п. 2 ця Інструкція є обов`язковою для використання під час здійснення будь-яких заходів, пов`язаних з пошуком та транспортуванням тіл (останків) загиблих, померлих (зниклих безвісти) під час проведення АТО.
Відтак вказана Інструкція не може регулювати спірні правовідносини. 
Крім того суд першої інстанції безпідставно процитував норми Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, яке затверджене Наказом Міноборони 14.08.2008 № 402, оскілки з матеріалів справи не вбачається, що така експертиза проводилась, а також відсутні підстави вважати за необхідне проводити таку експертизу. 

За змістом п. 2, 3 розділу ХІІІ Інструкції з організації обліку особового складу в системі Міністерства оборони України, затверджена наказом Міністерства оборони України від 15 вересня 2022 року № 280 (далі «Інструкція»), безповоротні втрати особового складу поділяються на:
- бойові безповоротні втрати, до яких належать особи, які загинули під час виконання бойового завдання, від застосування противником зброї (в тому числі зброї масового ураження), померли унаслідок поранення (травми, контузії, каліцтва), хвороби та з інших причин під час бойової обстановки, перебування в полоні (заручниках), загинули унаслідок подій і нещасних випадків під час виконання бойових завдань;
- інші померлі (загиблі), до яких належать особи, які померли від захворювання та з інших причин, не пов`язаних з участю в бойових діях, покінчили життя самогубством, загинули від необережного поводження зі зброєю, через порушення заходів безпеки, унаслідок позастатутних взаємовідносин, в аваріях, катастрофах та інших випадках, не пов`язаних із виконанням бойових завдань.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що матеріалами справи, згідно наданих позивачем документів стверджується, що його батько брав безпосередню участь в ООС в період з 25.07.2018 по 14.01.2019, 16.01.2019 по 03.02.2019, 06.02.2019 по 12.05.2019, а його смерть відповідно до лікарського свідоцтва про смерть №4464 від 09 серпня 2025 року настала у м. Запоріжжя внаслідок ішемічного інсульту у правій півкулі головного мозку.
За наведених обставин, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що розглянувши рапорт позивача про звільнення та проаналізувавши додані до нього документи, відповідач правомірно, в порядку та в межах визначених чинним законодавством, відмовив позивачу у задоволенні його рапорту, через відсутність підстав для звільнення з військової служби відповідно до абзацу 16 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону № 2232.
Проте колегія суддів з такими доводами суду першої інстанції не погоджується. 
Яка уже зазначалось вище підстави для звільнення з військової служби визначено статтею 26 Закону №2232-XII.
Так, підпунктом «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону №2232-XII встановлен, що військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах: під час воєнного стану через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу).
Згідно вимог абз. 16 п. 3) ч. 12 ст. 26 Закону № 2232 військовослужбовці звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин на таких підставах: якщо їхні близькі родичі (чоловік, дружина, син, донька, батько, мати або рідний (повнорідний, неповнорідний) брат чи сестра) загинули або пропали безвісти під час безпосередньої участі у антитерористичній операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, а також під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану.
Отже, зазначеною правовою нормою визначено обов`язкову наявність наступних складових:
- наявність у загиблого близьких родичів (чоловік, дружина, син, донька, батько, мати або рідний (повнорідний, неповнорідний) брат чи сестра);
- загибель настала під час безпосередньої участі у антитерористичній операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, а також під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану.
Згідно матеріалів справи, керуючись зазначеною нормою Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», а також абз. 3 п. 233 Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008, позивач подав рапорт про звільнення його з військової служби.
Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 (а.с.10) батьками позивача ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) являються: батько - ОСОБА_4 , котрий згідно свідоцтва про смерть помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (ас.22) та мати ОСОБА_5 .
Як вбачається з інформаційної довідки Військової частини НОМЕР_3 №39 ожк від 03.09.2025(а.с.14)ёщо ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 при проходженні військової служби. 
Згідно витягу з Наказу командира ВЧ НОМЕР_3 від 30.10.2025 №311 про припинення контракту та виключення зі списків особового складу частини (а.с.94 зворот) смерть ОСОБА_2 повґязана з виконанням обовґязків військової служби. При цьому вказаний наказ винесено в АДРЕСА_1 . 
З огляду на встановлена слід прийти до висновку, що на момент смерті військовослужбовець ОСОБА_2 проходив службу у військовій частині НОМЕР_3 , перебуваючи в лавах ЗСУ в зоні бойових дій.
У відповідності до лікарського свідоцтва про смерть форми №106/о від 09 серпня 2025 року за №4464 (а.с.13, 50) батько позивача – ОСОБА_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_4 у м. Запоріжжя, причиною смерть став ішемічний інсульту у правій півкулі головного мозку. Згідно п. 9 вказаного свідоцтва смерть настала внаслідок ушкодження внаслідок дій, передбачених законом та воєнних операцій. 
При цьому суд апеляційної інстанції зазначає, що вказана форми №106/о лікарського свідоцтва про смерть затверджена Наказом МОЗ України від 08.08.2006 N 545 
У відповідності до п. 3.10. Інструкції щодо заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть
(форма № 106/о) затвердженої цим же Наказом МОЗ України від 08.08.2006 N 545 пункт 9 лікарського свідоцтва про смерть заповнюється таким чином: «якщо основна причина смерті кодується в межах класу Y35-Y36 за МКХ-10, вибирається - 8 (ушкодження внаслідок дій, передбачених законом, та воєнних операцій)».
При цьому суд вважає за необхідне звертає увагу на те, що МКХ є нормативним документом, що забезпечує єдність методичних підходів та міжнародну верифікацію матеріалів. Міжнародна статистична класифікація хвороб та проблем, пов`язаних зі здоров`ям документ, який використовується як провідна статистична та класифікаційна основа в системі Охорони здоров`я. Періодично переглядається під керівництвом ВООЗ. 
За класифікатором МКХ-10, блок Y35-Y36 входить до класу XX. Зовнішні причини захворюваності та смертності і включає травми й ушкодження, отримані внаслідок дій, передбачених законом, та військових операцій.
Цей розділ поділяється на дві основні категорії:
Y35 Ушкодження внаслідок дій, передбачених законом: травми, завдані представниками правоохоронних органів або іншими особами під час виконання закону (затримання злочинців, припинення масових заворушень, дії в місцях позбавлення волі);
Y36 Ушкодження внаслідок військових дій: поранення та ушкодження цивільних або військовослужбовців, спричинені різними видами зброї (вогнепальною, вибуховою, хімічною) та іншими воєнними інцидентами під час збройних конфліктів.
Зазначені вище документ були подані позивачем разом з рапортом. 
З урахуванням вказаного, вище колегія судді вважає, що смерть ОСОБА_2 перебуває в прямому причинно-наслідковому зв`язку з захистом Батьківщини та захисту від дій російського агресора, оскільки останній перебував безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією проти України.
Відтак, суд апеляційної інстанції вважає, що у позивача наявні підстави для звільнення його з військової служби у відповідності до вимог абз. 16 п. 3) ч. 12 ст. 26 Закону № 2232, а суд першої інстанції не обґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог. 
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції, оскаржуване рішення не відповідає нормам матеріального та процесуального права, тому таке слід скасувати, а позовні вимги задовольнити. 
Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, п. 2 ч. 1 ст. 315, ст. 317, ст. 321, ст. 322, ст. 325, ст. 329 КАС України, суд, - 

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити, рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2025 року у справі №260/8539/25 - скасувати. 
Позов ОСОБА_1 – задовольнити.
Визнати протиправними дії НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (в/ч НОМЕР_2 ) щодо відмови у звільненні ОСОБА_1 .
Зобов`язати НОМЕР_1 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (в/ч НОМЕР_2 ) розглянути рапорт ОСОБА_1 та звільнити його з військової служби. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя	 	М.А. Пліш 	
судді	 	І. В. Глушко 	
 	 	І. М. Обрізко