ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

79014, м. Львів, вул. Личаківська, 128

ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.07.2026 Справа № 914/1010/26 
Господарський суд Львівської області у складі судді Коссака С.М., при секретарі судового засідання Полюхович Х.М., розглянувши заяву представника позивача – Товариства з обмеженою відповідальністю “МАТРИЦЯ-2015” (вх.№3100/26 від 02.07.2026р.)
про ухвалення додаткового рішення 
у справі: №914/1010/26
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “МАТРИЦЯ-2015”
до відповідача Фермерського господарства “УЛАР”,
про стягнення заборгованості 

За участю представників:
Від позивача (заявника): Сокол Тетяна Леонідівна (в режимі відеоконференції) – представник;
Від відповідача: Фартушок Назар Богданович - представник

ВСТАНОВИВ:
29.06.2026 господарським судом Львівської області ухвалено рішення, яким позовні вимоги задоволено частково. Клопотання про зменшення штрафу та пені задоволено частково. Зменшено розмір штрафу та пені на 50%. Стягнуто з ФГ “УЛАР” на користь ТзОВ “МАТРИЦЯ-2015” 111 599,44 грн. заборгованості з яких: 9 656,68 грн. 3% річних, 19 399,18 інфляційних втрат, 49 078,31 пені, 33 465,27 грн штрафу та 2 329,72 грн судового збору.
01.07.2026 року через систему “Електронний суд” представником позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю “МАТРИЦЯ-2015” подано через систему “Електронний суд заяву (вх.№3100/26 від 02.07.2026р.) про відшкодування судових витрат, в якій просить ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача 64 494,87 грн. судових витрат у справі №914/1010/26.
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.07.2026 року заяву про ухвалення додаткового рішення розподілено судді Коссак С.М.
Ухвалою суду від 06.07.2026 року заяву представника позивача – Товариства з обмеженою відповідальністю “МАТРИЦЯ-2015” (вх.№3100/26 від 02.07.2026р.) про ухвалення додаткового рішення у справі: №914/1010/26 призначено до розгляду в судовому засіданні на 16.07.2026 року о 11:00 год. Ухвала суду доставлена учасникам справи до наявних електронних кабінетів.
Частиною третьою статті 244 ГПК України визначено, що суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.
В судове засідання 16.07.2026 року представник позивача явку представника в режимі відеоконференції забезпечив, який підтримав подану заяву та просить її задоволити. 15.07.2026 року представником позивача подано через систему «Електронний суд» відповідь на заперечення ФГ «Улар» за вх. №20154/26.
В судове засідання 16.07.2026 року представник відповідача явку забезпечив, заперечив проти поданої заяви про стягнення витрат на правову допомогу. 14.07.2026 року представником відповідача подано через систему «Електронний суд» заперечення за вх.№ 20024/26 на клопотання позивача про відшкодування судових витрат позивача та клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу.
Аргументи сторін
Позиція позивача (заявника)
Просить у поданій заяві (вх.№3100/26 від 02.07.2026р.), ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з Фермерського господарства “УЛАР” на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “МАТРИЦЯ-2015” 64 494,87 грн. судових витрат у справі №914/1010/26.
На підтвердження понесених витрат, представником позивача додано до заяви ордер адвоката Сокол Т.Л., свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №1637 від 16 квітня 2021 року; договір про надання правничої допомоги №1/1703/2026 від 17.03.2026 року; акт приймання-передачі наданої правничої допомоги №1 від 31.03.2026 року у розмірі 30 242,85грн.; платіжна інструкція №1541 від 03.04.2026 року; рахунок №01-020426 від 02 квітня 2026 року; акт приймання-передачі наданої правничої допомоги №2 від 30.06.2026 року у розмірі 34252,02грн.; платіжна інструкція №1596 від 30.06.2026 року; рахунок №01-300626 від 30 червня 2026 року.
У поданій 15.07.2026 року відповіді на заперечення ФГ «Улар» за вх. №20154/26, заявник зазначає, що доводи Відповідача щодо завищеного розміру гонорару ґрунтуються виключно на припущеннях, не підтверджені належними доказами та не можуть бути покладені судом в основу висновку про неспівмірність витрат на професійну правничу допомогу. Незгода іншої сторони з розрахунком витрат не є доказом неналежного виконання адвокатом своїх професійних обов`язків, а кожна із зазначених у актах послуг була зумовлена відповідними процесуальними діями Відповідача, була необхідною для належного захисту прав та інтересів Позивача і не може вважатися дублюванням чи такою, що не підлягає компенсації.
Відтак, представник позивача (заявника) просить суд відмовити ФГ «УЛАР» у задоволенні клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу та подану заяву задоволити в повному обсязі і стягнути з відповідача на користь позивача 64 494,87 грн.
Позиція відповідача.
14.07.2026 року представником відповідача подано через систему «Електронний суд» заперечення за вх.№ 20024/26 на клопотання позивача про відшкодування судових витрат позивача та клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу.
У поданому запереченні, представник відповідача зазначає, що за відсутності належно підписаних актів приймання-передачі, заявлені позивачем витрати на професійну правничу допомогу є недоведеними, що є самостійною підставою для відмови у їх відшкодуванні повністю. Заявлений розмір витрат є неспівмірним зі складністю справи та багатократно перевищує ринкові ставки у регіоні розгляду справи та частина заявлених послуг стосується неякісно/помилково виконаної роботи та не відповідає критерію необхідності й не є професійною правничою допомогою.
Представник відповідача зазначає, що він заперечував проти позову саме з підстави невірності здійсненого Позивачем розрахунку штрафу. 
Представник відповідача просить суд відмовити позивачу у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу повністю у зв`язку з їх недоведеністю, а у разі відхилення вимоги, викладеної у пункті 2 прохальної частини цих заперечень, – зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами у цій справі до 10 000 грн.
Розглянувши подану заяву позивача та заперечення відповідача, суд доходить таких висновків.
Відповідно до ч.3 ст.127 ГПК України попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
Згідно зі ст. 126 ГПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Згідно з п.4 ч.1 ст.1 закону «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Конкретний перелік послуг, які надавались адвокатом позивача у даній справі визначено в договорі про надання правничої допомоги №1/1703/2026 від 17.03.2026 року; акті приймання-передачі наданої правничої допомоги №1 від 31.03.2026 року у розмірі 30 242,85грн.; платіжна інструкція №1541 від 03.04.2026 року; рахунок №01-020426 від 02 квітня 2026 року; акті приймання-передачі наданої правничої допомоги №2 від 30.06.2026 року у розмірі 34252,02грн.; платіжна інструкція №1596 від 30.06.2026 року; рахунок №01-300626 від 30 червня 2026 року.
При цьому згідно з статтею 74 ГПК України сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Подані на підтвердження таких витрат докази мають окремо та у сукупності відповідати вимогам статей 75 - 79 ГПК України. 
Судом встановлено, що на розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю “МАТРИЦЯ-2015” до відповідача Фермерського господарства “УЛАР” про стягнення 640 293,45 грн., з якої: 306 150,44грн. основний борг за Договором поставки №2401-23/1 від 24.01.2023 року, 9 656,68грн. – 3% річних, 19 399,18грн. – інфляційні втрати, 98 156,62грн. – пеня та 206 930,53грн. – штраф (7%). Ухвалою від 07.04.2026 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження. 
Первісно позивачем заявлена до стягнення основна сума заборгованості в розмірі 306 150,44 грн. Вказана сума заборгованості сплачена відповідачем в ході розгляду справи. Позивач зменшив позовні вимоги на вказану суму заборгованості.
07.05.2026 прийнято заяву про зменшення позовних вимог та закрито підготовче провадження по справі. Крім того, позивачем зменшено позовні вимог в частині штрафу до 161 430,54 грн. за специфікаціями 32 -34. За наведених обставин, суд розглядав позовні вимоги щодо стягнення 161 430,54 грн штрафу, 98 156,62 грн пені, 19 399,18 грн інфляційних втрат та 9 656,68 грн 3% річних.
Відповідач заперечував позовні вимоги в частині нарахованого штрафу. Відповідач стверджував, що базою для нарахування штрафу є фактичний залишок неоплаченої заборгованості на момент настання 90-го дня прострочення, розрахованої за методом FIFO, відповідно до наданого контррозрахунку. Відповідачем заявлено клопотання про зменшення штрафу та пені на 70 %.
За наведених вище обставин, суд розглядав позовні вимоги щодо стягнення 161 430,54 грн. штрафу, 98 156,62 грн. пені, 19 399,18 грн. інфляційних втрат та 9 656,68 грн. 3% річних.
Господарським судом Львівської області 29.06.2026 року ухвалено рішення, яким позовні вимоги задоволено частково. Клопотання про зменшення штрафу та пені задоволено частково. Зменшено розмір штрафу та пені на 50%. Стягнуто з ФГ “УЛАР” на користь ТзОВ “МАТРИЦЯ-2015” 111 599,44 грн. заборгованості з яких: 9 656,68 грн. 3% річних, 19 399,18 інфляційних втрат, 49 078,31 пені, 33 465,27 грн штрафу та 2 329,72 грн судового збору.
На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу, заявником надано: Договір про надання правничої допомоги №1/1703/2026 від 17.03.2026 року, на підставі якого правнича допомога надавалася Заявнику; Акти приймання-передачі наданої правничої допомоги за Договором (Детальний опис наданих послуг). 
Відповідно до пункту 4.1. Договору, надання Адвокатським об`єднанням/Адвокатами правової допомоги за дійсним Договором здійснюється за винагородою та є оплатним. Згідно із пунктом 4.1.1. Договору, сторони погодили, що розмір оплати за правову допомогу, яка надається за дійсним Договором, складає 70 євро на годину в гривневому еквіваленті по середньому курсу продажу євро в банках України (відповідно до даних minfin.com.ua) на день підписання Акту приймання-передачі послуг, без ПДВ. Таким чином, зважаючи на вказаний пункт Договору, Заявником було визначено суму витрат на професійну правничу допомогу, що 70 євро на годину.
Факт надання Заявнику послуг (правничої допомоги), перелік таких послуг та час, витрачений на їх надання – підтверджено Актом приймання-передачі наданої правничої допомоги №1 до Договору від 31.03.2026 року у розмірі 30 242,85 грн. та Актом приймання-передачі наданої правничої допомоги №2 до Договору від 30.06.2026 року у розмірі 34 252,02 грн. Вищезазначені Акти приймання-передачі наданої правничої допомоги містять детальний опис наданої правничої допомоги та кількість витраченого часу.
Стаття 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» надає перелік видів адвокатської діяльності. 
У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 206/6537/19 (провадження № 61-5486св21) зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України (розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи). Вказане положення відповідає приписам ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.
Згідно п. 4.12 - 4.14 постанови ВС від 30.11.2020 у справі № 922/2869/19 під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд:
- має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у ч. 4 ст. 126 ГПК України (а саме: співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони;
- з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 ст. 129 ГПК України (а саме: пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення або чи заявлення неспівмірно нижчою суми судових витрат, порівняно з попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами).
При цьому, такий критерій, як обґрунтованість та пропорційність (співмірність) розміру витрат на оплату послуг адвоката до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес, суд має враховувати як відповідно до п. 4 ч. 4 ст. 126 ГПК України (у разі недотримання - суд за клопотанням іншої сторони зменшує розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу), так і відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 129 цього Кодексу (у разі недотримання - суд за клопотанням сторони або з власної ініціативи відмовляє у відшкодуванні витрат повністю або частково при здійсненні розподілу).
У поданому 14.07.2026 року представником відповідача через систему «Електронний суд» запереченні за вх.№ 20024/26 на клопотання позивача про відшкодування судових витрат позивача та клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу, представник зазначає, що судові витрати підлягають пропорційному розподілу з огляду на часткове задоволення позову, відтак, представник відповідача просить суд відмовити позивачу у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу повністю у зв`язку з їх недоведеністю, а у разі відхилення вимоги, викладеної у пункті 2 прохальної частини цих заперечень, – зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами у цій справі до 10 000 грн., з подальшим пропорційним розподілом таких витрат відповідно до ч. 4 ст. 129 ГПК України.
Господарський суд зазначає, що загальне правило щодо розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 ГПК України. 
Слід зазначити, що у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір витрат на професійну правничу допомогу, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
При визначенні суми відшкодування витрат суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява N 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).
Вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс-19).
Дослідивши обсяг наданих послуг адвоката позивача, приймаючи до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, враховуючи клопотання представника відповідача та його аргументи, часткове задоволенням позовних вимог у даній справі, взявши до уваги предмет позову, вчинення ряд процесуальних дій, як позивачем так відповідачем в процесі розгляду справи, що вплинули на предмет позову та ухвалене рішення по справі, суд дійшов до висновку, що заявлений до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу є завищеним, відтак застосовуючи принципи співмірності та розумності судових витрат та збереження балансу таких витрат між сторонами, суд вважає за належне заяву представника позивача задоволити частково та стягнути з відповідача 20 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу. 
Верховний Суд у постанові від 30.01.2023 у справі № 910/7032/17 акцентує, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої ухвалене рішення, понесених збитків, але й спонукання боржника утримуватися від вчинення дій, що в подальшому спричиняють необхідність поновлення порушених прав та інтересів позивача. Водночас стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу.
Керуючись ст.ст.129, 221, 244 ГПК України, суд
УХВАЛИВ:
1. Заяву представника позивача – Товариства з обмеженою відповідальністю “МАТРИЦЯ-2015” (вх.№3100/26 від 02.07.2026р.) задоволити частково.
2. Стягнути з Фермерського господарства “УЛАР” (ідентифікаційний код 32461669, місцезнаходження: 81162, Україна, Львівський р-н, Львівська обл., село Семенівка) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «МАТРИЦЯ-2015» (ідентифікаційний код 39871466, місцезнаходження: 69032, Україна, Запорізька обл., місто Запоріжжя, провулок Туристський, будинок 5) 20 000,00грн. витрат на правничу допомогу.
3. В задоволенні решти вимог заяви відмовити.
Додаткове рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду у порядку та строки, передбачені ст.ст. 256, 257 ГПК України.
Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається - http://court.gov.ua/fair/sud5015, а також у Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою - http://revestr.court.gov.ua.
Повний текст додаткового рішення складено та підписано 21.07.2026 року.

Суддя Коссак С.М.