ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 серпня 2026 року | справа № 380/12085/26
Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Брильовського Р.М. розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Жовківської окружної прокуратури ( 80300, Львівська область, м. Жовква, вул. Св.Трійці, 10, ЄДРПОУ 0291003124) до Жовківської міської ради Львівського району Львівської області ( 80300 Львівська область, м. Жовква, вул. Львівська, 40, ЄДРПОУ 04056248) про визнання протиправною бездіяльність зобов`язання вчинити дії, - 

встановив:
На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Жовківської окружної прокуратури) до Жовківської міської ради Львівського району Львівської області , у якій просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність Жовківської міської ради Львівського району Львівської області щодо не проведення державної реєстрації права комунальної власності на об`єкт нерухомого майна та зобов`язати вжити вичерпних заходів щодо проведення державної реєстрації права комунальної власності на об`єкт нерухомого майна, а саме: нежитлову будівлю - пам`ятка архітектури Палац 1708 р. в с. Нова Скварява Львівського району Львівської області; 
- судові витрати стягнути з Відповідача на користь Львівської обласної прокуратури (код ЄДРПОУ 02910031, Держказначейська служба України, м. Київ, рахунок UA138201720343140001000000774).
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на території Жовківської міської ради Львівського району Львівської області розташований об`єкт культурної спадщини - пам`ятка архітектури Палац 1708 року в с. Нова Скварява, внесена до Державного реєстру нерухомих пам`яток України наказом Міністерства культури та стратегічних комунікацій України № 642 від 20.08.2025 за категорією пам`ятки місцевого значення, охоронний № 2126-Лв. Відповідно до Паспорта об`єкта культурної спадщини власником Палацу була Новоскварявська сільська рада. Унаслідок реформи децентралізації та приєднання Новоскварявської сільської ради до Жовківської міської ради остання, відповідно до рішення № 35 від 07.12.2020, є правонаступником усього майна, прав та обов`язків Новоскварявської сільської ради. Отже, Палац у с. Нова Скварява перейшов у комунальну власність Жовківської міської ради та перебуває на її балансі. Водночас відомості про право власності та інші речові права на зазначений об`єкт у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні. Львівська обласна військова адміністрація листом № 5/35-3816/0/2-26 від 27.03.2026 повідомила про необхідність приведення облікової документації пам`ятки у відповідність до наказу № 642 від 20.08.2025 та укладення охоронного договору. Попри те, що правові підстави для набуття Жовківською міською радою права комунальної власності на Палац виникли ще 22.09.2020, станом на травень 2026 року таке право не зареєстровано. Вважаючи такі дії протиправними, позивач звернувся із цим позовом до суду.
Ухвалою судді від 15 червня 2026 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Жовківська міська рада Львівського району Львівської області ( далі – відповідач ) у встановлений судом строк відзив на позов не подала. Про розгляд справи відповідач повідомлявся належним чином, що підтверджується довідками про доставку копії ухвали від 16.06.26 до електронного кабінету користувача ЄСІТС.
Станом на момент розгляду цієї справи жодних заяв по суті справи на адресу суду не надходило. При цьому, суд враховує, що згідно з ч.4 ст.159 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) подання заяв по суті справи є правом учасників справи, а неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову. Відповідно до ч.6 ст.162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Суд дослідив матеріали справи, всебічно і повно з`ясував усі фактичні обставини, об`єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті та встановив таке.
Згідно з Паспортом об`єкта культурної спадщини – Палацу 1708 року в с. Нова Скварява власником є Новоскварявська сільська рада. Палац взято на державний облік та визначено категорію пам`ятки Рішенням Львівського облвиконкому від 30.06.1969 № 485.
Пам`ятка архітектури– Палац 1708 р. в с. Нова Скварява Львівського району Львівської області внесена до Реєстру пам`яток архітектури наказом Міністерства культури та стратегічних комунікацій № 642 від 20.08.2025 за видом пам`ятки архітектури та категорією місцевого значення, охоронний номер 2126-Лв.
Згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 12 червня 2020 року № 718 «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Львівської області» село Нова Скварява увійшло до складу Жовківської територіальної громади Львівського району Львівської області.
Відповідно до п. 1 рішення №6 від 22.09.2020 Жовківської міської ради «Про надання згоди на прийняття в комунальну власність територіальної громади Жовківської міської ради майна спільної власності територіальних громад Жовківського району» надала згоду на прийняття в комунальну власність (на баланс) територіальної громади Жовківської міської ради із спільної власності Жовківського району в особі Жовківської районної ради нерухомого та цінного майна, яке перебуває у власності (на балансі) та розташоване у м. Жовква і на території Воле Висоцької, Глинської, Зіболківської, Крехівської, Мацошинської, Мокротинської, Новоскварявської, Сопошинської, Староскварявської, Кулявської, Любельської сільських рад.
Рішення Жовківської міської ради Львівського району Львівської області № 35 від 07.12.2020, прийнятого на 2-ій позачерговій сесії VIII-го скликання розпочато процедуру реорганізації Новоскварявської сільської ради Жовківського району, згідно якого Новоскварявська сільська рада приєднана до Жовківської міської ради Львівського району Львівської області.
Пунктом 2 рішення № 35 від 07.12.2020 Жовківська міська рада є правонаступником всього майна, прав та обов`язків Новоскварявської сільської ради.
З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 2.04.2026 №470972705 встановлено, що відомості про права власності, інші речові права, іпотеки та обтяження на вказаний об`єкт відсутні.
Відповідно до Листа від 27.03.2026№5/35-3816/0/2-26 з метою збереження пам`ятки архітектури «Палац» 1708 року, 22.09.2025 Департаментом архітектури та розвитку містобудування облдержадміністрації скеровано лист до Жовківської міської ради Львівського району Львівської області № 16-5097/0/25 від 22.09.2025 щодо необхідності приведення облікової документації на пам`ятки, занесеної до Державного реєстру нерухомих пам`яток України, у відповідність до наказу Міністерства культури та стратегічних комунікацій України № 642 від 20.08.2025, в тому числі на вищезазначену пам`ятку архітектури, та укладення охоронного договору.
З листа Жовківської міської ради № 04-17/3017 від 22.05.2026 вбачається, що реєстрація права комунальної власності на нежитлову будівлю, об`єкт культурної спадщини місцевого значення - Палац в с. Нова Скварява за Жовківською міською радою Львівського району Львівської області не проведена. Проінформовано, що подано замовлення на виготовлення технічного паспорта об`єкта до КП ЛОР «Шептицьке МБТІ».
Позивач вважає такі дії протиправними, відтак звернувся із вказаним позовом до суду.
При прийнятті рішення суд керується такими нормами права.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Згідно з ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює, зокрема, представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
Відповідно до ст. 53 КАС України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, вступає за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.
Згідно з ст. 23 Закону України “Про прокуратуру” прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини.
У Рішенні Конституційного Суду України від 08 квітня 1999 року №3-рп/99 Конституційний Суд України, з`ясовуючи поняття інтереси держави, висловив міркування, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо (пункт 3 мотивувальної частини).
Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій.
Із врахуванням того, що інтереси держави є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах (пункт 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 08 квітня 1999 року № 3-рп/99).
Ці міркування Конституційний Суд України зробив у контексті офіційного тлумачення Арбітражного процесуального кодексу України, який уже втратив чинність. Однак, висловлене Судом розуміння поняття інтереси держави має самостійне значення і може застосовуватися для тлумачення цього ж поняття, вжитого у статті 23 Закону України “Про прокуратуру”.
Відтак, інтереси держави охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація інтересів держави, особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 25 квітня 2018 року по справі № 806/1000/17, від 19 вересня 2019 року по справі №815/724/15, від 17 жовтня 2019 року по справі № 569/4123/16-а.
Відповідно до ч. 1 ст. 142 Конституції України, матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад.
Статтею 327 ЦК України передбачено , що у комунальній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить територіальній громаді. Управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування.
Відповідно до ч. 1 ст. 10, ч. ч. 1, 3 ст. 16, п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.
Органи місцевого самоврядування є юридичними особами і наділяються цим та іншими законами власними повноваженнями, в межах яких діють самостійно і несуть відповідальність за свою діяльність відповідно до закону. Матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у комунальній власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад.
Відповідно до ч. 1 ст. 104 ЦК України у разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників.
Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Правомочність володіння розуміють як передбачену законом (тобто юридично забезпечену) можливість мати (утримувати) в себе певне майно (фактично панувати над ним, зараховувати на свій баланс і под.).
Правомочність користування означає передбачену законом можливість використовувати, експлуатувати майно, отримувати від нього корисні властивості, його споживання.
Правомочність розпоряджання означає юридично забезпечену можливість визначення і вирішення юридичної долі майна шляхом зміни його належності, стану або призначення (відчуження за договором, передача у спадщину, знищення, переробка і т. ін.).
Комунальна власність – одна з трьох форм власності, поряд з державною та приватною. Також, поряд з державною власністю це одна з двох форм публічної власності. За своєю суттю комунальна власність є колективною.
Статтями 140 та 142 Конституції України визначено, що місцеве самоврядування є правом територіальної громади – жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища та міста – самостійно вирішувати питання місцевого значення, а рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад є матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування.
Відповідно до ст.143 Конституції України, територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування: управляють майном, що є в комунальній власності; затверджують програми соціально-економічного та культурного розвитку і контролюють їх виконання; затверджують бюджети відповідних адміністративно-територіальних одиниць і контролюють їх виконання; встановлюють місцеві податки і збори відповідно до закону; забезпечують проведення місцевих референдумів та реалізацію їх результатів; утворюють, реорганізовують та ліквідовують комунальні підприємства, організації і установи, а також здійснюють контроль за їх діяльністю; вирішують інші питання місцевого значення, віднесені законом до їхньої компетенції.
Відтак, згідно з Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» право комунальної власності – це право територіальної громади володіти, доцільно, економно, ефективно користуватися і розпоряджатися на свій розсуд і в своїх інтересах майном, що належить їй, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування.
Територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров`я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження.
Суб`єктами права комунальної власності є територіальні громади та утворені ними органи місцевого самоврядування (ст. 327 ЦК України). 
У ст.1 Закону України №280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що представницьким органом місцевого самоврядування є відповідна місцева рада, яка складається з депутатів і відповідно до закону наділяється правом представляти інтереси територіальної громади і приймати від її імені рішення.
Відповідно до п. 31 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради вправі приймати рішення про передачу іншим органам окремих повноважень щодо управління майном, яке належить до комунальної власності відповідної територіальної громади, визначення цих повноважень та умов їх здійснення.
Відповідно до ч. 5 ст. 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.
До відання виконавчих органів, зокрема міських рад, належать повноваження щодо управління в межах, визначених радою, майном, що належить до комунальної власності відповідних територіальних громад (п. 1 ст. 29 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).
Статтею 25 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.
Так, частиною другою статті 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що підставою для набуття права комунальної власності є передача майна територіальним громадам безоплатно державою, іншими суб`єктами права власності, а також майнових прав, створення, придбання майна органами місцевого самоврядування в порядку, встановленому законом.
Відповідно до ст. 181 ЦК України до нерухомих речей належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Відповідно рухомими речами є речі, які можна вільно переміщувати у просторі.
До об`єктів нерухомого майна ЦК України віднесено житлові будинки, будівлі, споруди, інше нерухоме майно (статті 331, 376). 
Відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», об`єктами нерухомого майна є житлові будинки; квартири; будівлі, споруди, житлові та нежитлові приміщення (ст. 5).
Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень регулює Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон № 1952-VI), який спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав.
Відповідно до ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Частиною 1 ст.5 вказаного Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», визначено, що у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення.
Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» загальними засадами державної реєстрації прав є: гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження; обов`язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав, одночасність вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об`єктом незавершеного будівництва та державної реєстрації прав; публічність державної реєстрації прав; внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом; відкритість та доступність відомостей Державного реєстру прав.
Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації (ч.2 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).
Згідно з п.1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державній реєстрації прав підлягають, зокрема, право власності.
У Державному реєстрі прав, відповідно до ст. 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення.
Право власності на житловий будинок, будівлю, споруду, а також їх окремі частини може бути зареєстровано незалежно від того, чи зареєстровано право власності чи інше речове право на земельну ділянку, на якій вони розташовані.
Відповідно до ч. 3 ст. 182 ЦК України, ухилення від реєстрації права на нерухомість, окрім іншого, можуть бути оскаржені до суду.
Так, органом, уповноваженим управляти комунальним майном, яке знаходиться на території села Нова Скварява є Жовківська міська рада Львівського району Львівської області.
Судом встановлено, що Рішеннями Жовківської міської ради Львівського району Львівської області №6 від 22.09.2020, № 35 від 07.12.2025 та інформацією №04-17/3017 від 22.05.2026 підтверджується, той факт, що нежитлова будівля – Палац в с. Нова Скварява, дійсно передано в комунальну власність Жовківської міської ради, однак органом місцевого самоврядування не вжито заходи щодо державної реєстрації права комунальної власності.
Таким чином, починаючи з 22.09.2020 по даний час Жовківською міською радою не вжито заходи щодо оформлення права власності на будівлю та її державної реєстрації, що свідчить про протиправну бездіяльність органу місцевого самоврядування та в сукупності створює передумови для зловживань щодо розпорядження зазначеним нерухомим майном, ризики безпідставного вибуття останнього з власності територіальної громади, інтереси якої представляє міська рада, що може призвести до негативних наслідків та порушення прав громади, та тим самим порушує законодавчо встановлений порядок набуття й подальшої реалізації права власності та, відповідно, інтереси держави у сфері контролю за використанням та охороною майна територіальної громади, що є підставою для захисту інтересів держави органами прокуратури шляхом звернення до суду з позовною заявою.
Вищевказані позовні вимоги прокурора є обгрунтованими та такими, що підлягають до задоволення з наступних правових підстав.
Так, Жовківською міською радою, як суб`єктом комунальної власності, що здійснює від імені та в інтересах територіальних громад відповідні права комунальної власності, упродовж шести років фактично не здійснено жодних юридично значимих обов`язкових дій щодо оформлення та державної реєстрації права власності на нежитлову будівлю в с. Нова Скварява.
Відтак, використання зазначеного нерухомого майна здійснюється із порушенням вимог чинного законодавства шляхом користування будівлями, спорудами без державної реєстрації права власності та правовстановлюючих документів (свідоцтва про право власності).
Отже, Жовківська міська рада Львівського району Львівської області, яка уповноважена управляти комунальним майном, належним цій територіальній громаді, несе обов`язок щодо державної реєстрації в установленому порядку права власності територіальної громади та належного оформлення правовстановлюючих документів на об`єкти права власності територіальної громади.
Усупереч наведеному, право власності на нежитлову будівлю в с. Нова Скварява Львівського району Львівської області за наявності підстав та відповідних повноважень Жовківської міської ради Львівського району Львівської області, як суб`єктом комунальної власності, що реалізує від імені та в інтересах територіальної громади, правомочності власника, у встановленому порядку не зареєстровано.
З огляду на наведене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову.
Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити повністю.
Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ч. 2 ст. 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.
Оскільки спір вирішено на користь суб`єкта владних повноважень, а також за відсутності витрат позивача - суб`єкта владних повноважень, пов`язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати (судовий збір) стягненню з відповідача не підлягають.
Керуючись ст.ст.6-10, 14, 72-77, 90, 132, 159, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:
Адміністративний позов Жовківської окружної прокуратури ( 80300, Львівська область, м. Жовква, вул. Св.Трійці, 10, ЄДРПОУ 0291003124) до Жовківської міської ради Львівського району Львівської області ( 80300 Львівська область, м. Жовква, вул. Львівська, 40, ЄДРПОУ 04056248) про визнання протиправною бездіяльність зобов`язання вчинити дії - задовольнити повністю.
Визнати протиправною бездіяльність Жовківської міської ради Львівського району Львівської області щодо не проведення державної реєстрації права комунальної власності на об`єкт нерухомого майна.
Зобов`язати Жовківську міську раду Львівського району Львівської області ( 80300 Львівська область, м. Жовква, вул. Львівська, 40, ЄДРПОУ 04056248) вжити вичерпних заходів щодо проведення державної реєстрації права комунальної власності на об`єкт нерухомого майна, а саме: нежитлову будівлю - пам`ятка архітектури Палац 1708 р. в с. Нова Скварява Львівського району Львівської області.
Судові витрати розподілу не підлягають.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя | Брильовський Роман Михайлович