Справа № 191/4611/25
Провадження № 2/191/2261/25 

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України

04 серпня 2026 року м. Синельникове 

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючої судді Форощук С.А.
за участю секретаря Вехник С.Л.
згідно вимог ч. 2ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Синельникове в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 
ВСТАНОВИВ:
Позивач, Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція повернення боргів», звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що 15.07.2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» (далі – ТОВ «ФК «ЦФР») та ОСОБА_3 укладено кредитний договір №4135521374 . Цей договір, Паспорт кредиту та Умови отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР», які розміщені на сайті TOB «ФК «ЦФР» www.kreditmarket.ua та з якими позичальник ознайомився до укладення договору та до яких позичальник приєднався підписавши договір, складають єдиний кредитний договір. На підставі договору про відступлення права вимоги № ТАЦФР-10-2016 від 07.10.2016 року, укладеного між ТОВ «ФК «ЦФР» та Акціонерним товариством «ТАСКОМБАНК» (далі - також АТ «ТАСКОМБАНК») кредитор передає (відступає) новому кредитору свої права вимоги до позичальників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та договорами забезпечення до них та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, до дорівнює ціні договору у порядку та строки, встановлені договором. 26.06.2024 року між АТ «ТАСКОМБАНК» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів») укладено договір факторингу №НІ/11/20-Ф у відповідності до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» зобов`язується передати (сплатити) АТ «ТАСКОМБАНК» суму фінансування, а АТ «ТАСКОМБАНК» зобов`язується відступити ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» права вимоги за кредитними договорами, договорами поруки в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги. Відповідно до Додатку №1 до договору факторингу №НІ/11/20-Ф від 26.06.2024 року реєстру прав вимог, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 14 484.09 грн., з яких: 5891,50 грн. - загальна заборгованість по тілу кредиту, 0.09 грн. - загальна заборгованість по відсоткам, 8592,50 грн. - загальна заборгованість по комісії, 0 грн. - пеня/штрафи. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 26.06.2024 року, ними не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за кредитним договором №4135521374 від 15.07.2021 року в сумі 14 484,09 грн. Вказану суму заборгованості, а також понесені судові витрати, позивач просить стягнути з відповідача.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, в позові зазначив про підтримання позовних вимог, розгляд справи без його участі, відсутність заперечень проти проведення заочного розгляду справи.
Відповідачка, в судове засідання не з`явилась. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином шляхом направлення судових повісток про виклик за зареєстрованим місцем проживання. На адресу суду повернути поштові виправлення з позначкою «Адресат відсутній». Додатково відповідачка повідомлялась шляхом направлення судової повістки про виклик у мобільний застосунок "Viber".
Частина 4 ст. 223 ЦПК передбачає, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Ухвалою суду від 29.07.2026 року постановлено проведення заочного розгляду даної справи.
Суд, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, встановив наступне.
Згідно зі статями 4,5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Судом встановлено, що 15.07.2021 року між ТОВ «ФК «ЦФР» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №4135521374, згідно з умовами якого позичальнику було надано грошові кошти у розмірі 14 227,08 грн. строком на 12 місяців, з щомісячними процентами в розмірі 2,75%. Відповідно паспорту кредиту №5521374 загальні витрати за кредитом становлять 3 642,07 грн., загальна вартість кредиту за весь строк користування кредитом 17 749,15 грн., реальна процентна ставка 51,39 %. 
Згідно ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Положеннями ст. ст. 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
У відповідності до ст. 509 ЦК України, визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності справедливості.
Згідно до ст. 11 ЦК України, підставою для виникнення цивільних прав і обов`язків є договори.
Відповідно до статті 509 ЦК України між сторонами виникло зобов`язання - правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку.
Відповідно до статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до статей 526,527,530ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.
Згідно зі статтями 610,629 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням вимог, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України, договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Водночас, у зв`язку з невиконанням відповідачкою умов договору щодо його сплати, встановлена заборгованість в сумі 14 484.09 грн., з яких: 5891,50 грн. - загальна заборгованість по тілу кредиту, 0.09 грн. - загальна заборгованість по відсоткам, 8592,50 грн. - загальна заборгованість по комісії, 0 грн. - пеня/штрафи., що вбачається з детального розрахунку заборгованості за кредитним договором № 4135521374 від 15.07.2021 року, який долучений до матеріалів справи. 
Також встановлено, що 07.10.2016 року між ТОВ «ФК «ЦФР» та АТ «ТАСКОМБАНК» укладено договір про відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016, згідно з яким ТОВ «ФК «ЦФР» передав (відступив) АТ «ТАСКОМБАНК» свої права вимоги до позичальників.
У подальшому, 26.06.2024 року між АТ «ТАСКОМБАНК» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №НІ/11/20-Ф, відповідно до якого АТ «ТАСКОМБАНК» відступлено право вимоги за кредитними договорами, зазначеними у відповідних реєстрах ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів».
Відповідно до витягу з Реєстру прав вимоги до договору факторингу №НІ/11/12-Ф від 26.06.2024 року до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 4135521374 від 15.07.2021 року на суму 14 484.09 грн., з яких: 5891,50 грн. - загальна заборгованість по тілу кредиту, 0.09 грн. - загальна заборгованість по відсоткам, 8592,50 грн. - загальна заборгованість по комісії, 0 грн. - пеня/штрафи.
Доказів повернення грошових коштів матеріали справи не містять.
Згідно ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Положеннями ст. ст. 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
При цьому відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав.
Аналогічна позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 752/8842/14-ц.
Чинне законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог, однак це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності, тоді як передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином.
Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24 квітня 2018 року у справі №914/868/17, від 18 жовтня 2018 року у справі №910/11965/16.
Верховний Суд у постанові від 2 листопада 2021 року у справі №905/306/17 зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.
Судом встановлено, що кредитний договір № 4135521374 був укладений між ТОВ «ФК «ЦФР» та ОСОБА_1 15.07.2021 року, проте договір про відступлення прав вимоги № ТАСЦФР-10-2016, відповідно до якого первинний кредитор ТОВ «ФК «ЦФР» передало належні йому права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі АТ «ТАСКОМБАНК, був укладений 07.01.2016 року.
Таким чином, на момент укладення між ТОВ «ФК «ЦФР» та АТ «ТАСКОМБАНК» договору про відступлення прав вимоги № ТАСЦФР-10-2016, ще не виникло зобов`язання між первісним кредитором та боржником ОСОБА_1 , у зв`язку з чим у первісного кредитора ТОВ «ФК «ЦФР» не виникло право вимоги за зобов`язанням, яке він міг би передати АТ «ТАСКОМБАНК».
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2022 року у справі № 910/12525/20 зроблено висновок, що в тому випадку, коли особа відступає право вимоги, яке їй не належить, у правовідносинах відсутній управнений на таке відступлення суб`єкт. За загальним правилом пункту 1 частини першої статті 512, статті 514 ЦК України у цьому разі заміна кредитора у зобов`язанні не відбувається.
Вказане свідчить про недоведеність позивачем факту переходу права вимоги до відповідача за договором позики № 4135521374 від 15.07.2021 року, так як договір про відступлення права вимоги укладений раніше ніж кредитний договір.
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позивач не надав доказів переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі за кредитним договором № 4135521374 укладеним між ТОВ «ФК «ЦФР» та ОСОБА_1 15.07.2021 року, відповідно відсутні докази порушення його прав з боку відповідача та наявності у ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» права звернення до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором, а тому підстави для задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості відсутні, оскільки АТ «ТАСКМБАНК» не мало права на подальше відступлення права вимоги, якою вони не володіли.
Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Дослідивши встановлені фактичні обставини у справі, оцінивши докази, суд доходить висновку, що позовна заява є необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.
Відповідно до ч. 2ст.141 ЦПК України у разі відмови в позові судові витрати покладаються на позивача.
У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення (частина четверта статті 268 ЦПК України).
Згідно з частиною п`ятою статті 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Повний текст рішення складений відповідно до ч. 5ст. 268 ЦПК України, що узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 05.09.2022 у справі № 1519/2-5034/11, тобто датою ухвалення судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 29.07.2026 року, є дата складення повного судового рішення 04.08.2026 року .
Керуючись ст. ст. 12, 13, 76, 82, 259, 263, 264, 265, 280-283 ЦПК України, суд, 
УХВАЛИВ:
у задоволенні позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Европейськаа агенція повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Повний текст судового рішення складений та підписаний 04.08.2026 року. 

Суддя | | С.  А.  Форощук