П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
^————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2026 р. | м. Одеса | Справа № 420/32619/25

Головуючий в 1 інстанції: Самойлюк Г.П.
Місце та час укладення судового рішення «--:--»: м.Одеса
Повний текст судового рішення складений: 29.01.2026

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Крусяна А.В.,
суддів Дегтярьової С.В., Яковлєва О.В.,
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 січня 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, - 
В С Т А Н О В И В:
25.09.2025 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення від 18.07.2025 №155950024403 про відмову їй у призначенні дострокової пенсії за віком на підставі п.3 ч.1 ст.115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; зобов`язання призначити їй пенсію за віком на підставі п.3 ч.1 ст.115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 11.07.2025 (з моменту звернення).
В обґрунтування позову зазначено, що ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) є матір`ю ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), яка з дитинства (з 11-місячного віку) є особою з інвалідністю групи 1А, наданою безстроково. Досягнувши 50 річного віку, позивачка звернулася до пенсійного органу із заявою про призначення їй дострокової пенсії за віком на підставі п.3 ч.1 ст.115 Закону України №1058-IV, однак рішенням ГУ ПФУ в Дніпропетровській області від 18.07.2025 №155950024403 у такому праві їй було відмовлено, оскільки серед переліку документів, наданих до заяви про призначення пенсії, відсутня довідка, що підтверджує настання інвалідності у дитини до 6-річного віку. Позивачка зазначає, що з 2022 вона та її донька є внутрішньо переміщеними особами з Донецької області м.Торецьк. У зв`язку з воєнними діями та негайною евакуацією, такий документ був втрачений, проте, з інших медичних документів вбачається, що інвалідність її доньці була надана у лютому 1995, тобто до настання 6-річного віку. Позивачка наголошує, що відсутність окремих документів, пов`язана з виключно їх втратою внаслідок воєнних дій, не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії. 
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 29.01.2026 позов задоволено, оскільки позивачка є матір`ю дитини, яка є особою з інвалідністю 1А групи з дитинства (підтверджено медичною документацією), набула 50-річного віку та має необхідний страховий стаж 15 років, а тому має право на призначенні дострокової пенсії за віком на підставі п.3 ч.1 ст.115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». При цьому, суд спростував доводи управління стосовно того, що не ненадання довідки, яка підтверджує настання інвалідності у дитини до 6-річного віку, є підставою для відмови у призначенні пенсії, посилаючись на те, що відсутність у позивачки можливості надати відповідний документ внаслідок його знаходження на тимчасово непідконтрольній українській владі території, не позбавляє особу права на отримання пенсії. Обираючи ефективний захист порушеного права позивачки, суд першої інстанції зазначив, що пенсійним органом не наведено інших доводів неможливості призначення позивачці пенсії, окрім ненадання документів на підтвердження настання інвалідності у дитини до 6-річного віку. З цих підстав суд вважав за можливе зобов`язати ГУ ПФУ в Дніпропетровській області призначити позивачці пенсію на підставі п.3 ч.1 ст.115 Закону України №1058-IV.
Не погоджуючись з ухваленим у справі судовим рішенням, Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області подало апеляційну скаргу, в якій посилається на ухвалення рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування апеляційної скарги, скаржник зазначає щодо правомірності рішення про відмову у призначенні позивачці пенсії за віком відповідно до п.3 ч.1 ст.115 Закону України №1058-IV. Також, апелянт вважає, що дії зобов`язального характеру в даній справі (зобов`язання призначити пенсію) є втручанням в дискреційні повноваження пенсійних органів.
Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення в межах апеляційної скарги, судова колегія вважає, що вона не підлягає задоволенню.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) є матір`ю ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 18.04.1994. /а.с.15/
Згідно довідки до акта огляду МСЕК серії 10 ААБ №439014 від 21.03.2012 ОСОБА_2 є особою з інвалідністю 1А групи безстроково. /а.с.19/
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є внутрішньо переміщеними особами з м.Торецьк Донецької обл., що підтверджується довідками Управління соцзахисту населення Ізмаїльської МР Одеської області про взяття на облік ВПО №№5107-5001441152, 5107-5001441974 від 07.04.2021. /а.с.16-17/
11.07.2025 ОСОБА_1 звернулася до ПФУ із заявою за призначенням їй пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». /а.с.84/
18.07.2025 ГУ ПФУ в Дніпропетровській області прийнято рішення №155950024403 про відмову у призначені пенсії згідно п.3 ч.1 ст.115 Закону України №1058-IV, оскільки відсутня довідка, що підтверджує настання інвалідності у дитини до 6-річного віку. Загальний страховий стаж становить 24 роки 5 місяців 8 днів. /а.с.11/
Не погоджуючись з рішенням про відмову у призначенні пенсії, позивачка звернулася до суду з даним позовом.
Перевіривши матеріали справи, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За правилами ч.1 ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, з яким кореспондується обов`язок держави щодо його забезпечення. Реалізація цього обов`язку здійснюється органами державної влади відповідно до їх повноважень.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначаються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (надалі - Закон України №1058-IV).
Відповідно до ч.1 ст.8 Закону України №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
Згідно п.1 ч.1 ст.9 Закону України №1058-IV відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.115 Закону України №1058-IV право на призначення дострокової пенсії за віком мають жінки, які народили п`ятьох або більше дітей та виховали їх до шестирічного віку, матері осіб з інвалідністю з дитинства та тяжко хворих дітей, яким не встановлено інвалідність, які виховали їх до досягнення зазначеного віку, - після досягнення віку 50 років та за наявності не менше ніж 15 років страхового стажу. При цьому особами з інвалідністю з дитинства вважаються також діти з інвалідністю віком до 18 років.
Тобто, право на дострокову пенсію за віком мають матері осіб з інвалідністю з дитинства, які виховали їх до шестирічного віку, за умови досягнення 50 років та за наявності страхового стажу не менше 15 років.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні» дитина з інвалідністю - особа до досягнення нею повноліття (віком до 18 років) зі стійким обмеженням повсякденного функціонування, якій у порядку, визначеному законодавством, встановлено інвалідність.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15.05.2019 у справі №330/2181/16-а підтримала правовий висновок Верховного Суду України щодо дострокового призначення пенсії за віком, визначивши, що мати дитини-інваліда має право на призначення дострокової пенсії за віком, але не раніше ніж за 5 років до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому разі, якщо дитина, яку вона виховує, визнана дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку. Якщо дитина визнана дитиною-інвалідом після досягнення нею шестирічного віку, або інвалідом з дитинства після досягнення вісімнадцятирічного віку, мати цієї дитини має право на отримання зазначеної пенсії лише у разі наявності висновку лікарсько-консультативної комісії, що дитина мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку.
Для дострокового призначення пенсії матері дитини-інваліда має значення не факт установлення інвалідності, а момент настання медичних показників для встановлення інвалідності у дитини.
Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 18.05.2022 у справі №620/4083/18, від 18.01.2022 у справі №636/2618/17. 
Механізм подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005 (надалі - Порядок №22-1).
Пунктом 2.18 Порядку №22-1 передбачено, що визнання особою з інвалідністю з дитинства або дитиною з інвалідністю засвідчується випискою з акта огляду в МСЕК, медичним висновком закладу охорони здоров`я, посвідченням одержувача допомоги. У разі якщо дитина визнана дитиною з інвалідністю після досягнення шестирічного віку або особою з інвалідністю з дитинства після досягнення вісімнадцятирічного віку, надається відповідно висновок лікарсько-консультаційної комісії про те, що вона мала медичні показання для визнання її дитиною з інвалідністю до досягнення шестирічного віку, та/або висновок МСЕК про можливість настання інвалідності до досягнення особою вісімнадцятирічного віку (висновок про час настання інвалідності).
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) звернулась до пенсійного органу із заявою за призначенням їй пенсії за віком відповідно до п.3 ч.1 ст.115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки є матір`ю ОСОБА_2 - особою з інвалідністю з дитинства групи 1А. 
За результатом розгляду заяви, ГУ ПФУ в Дніпропетровській області прийнято рішення від 18.07.2025 №155950024403 про відмову їй у призначені дострокової пенсії за віком з посиланням на відсутність довідки, що підтверджує настання інвалідності у дитини до 6-річного віку. 
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо протиправності такого рішення та зазначає наступне.
Так, відповідно до листа КНП «Ізмаїльський міський центр ПМСД» від 11.10.2024 №58 /а.с.26/, наданого на запит ГУ ПФУ в Одеській області, вбачається, що відповідно до медичної карти ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , діагноз дитячий церебральний параліч - подвійна геміплегія встановлений вперше у віці 11 місяців - 20.02.1995, що підтверджується висновком комісії (ВКК) дитячої поліклініки м.Торецьк (Дзержинськ) Донецької обл. про призначення допомоги інваліду з дитинства відповідно до наказу Міністерства охорони України №175 від 05.12.1991 «Про перелік медичних показань та порядку видачі медичних висновків дітям-інвалідам з дитинства віком до 16 років». Повторно комісією надані висновки: ВКК б/н від 27.02.1997 про призначення допомоги інваліда з дитинства, ВКК №5 від 02.03.1999 про оформлення соціальної допомоги строком на 2 роки, ВКК №10 від 22.05.2001 про оформлення соціальної допомоги строком на 2 роки, ВКК №13 від 01.07.2003 про переоформлення соціальної допомоги строком на 5 років, ВКК №11 від 17.06.2008 про переоформлення соціальної допомоги строком на 18 років.
Крім того в матеріалах справи наявна копія висновку комісії по призначенню пенсії інвалідам дитинства - ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) від 20.02.1995. /а.с.28/
Таким чином, наявними у справі доказами в повній мірі підтверджено, що хвороба ОСОБА_2 мала вроджений характер та доводить той факт, що вона мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку.
Колегія суддів зазначає, що пенсійний орган не дослідив зміст наданих медичних документів та не надав їм належної оцінки, що свідчить про надмірний формалізм під час прийняття рішення, який призвів до протиправних та необґрунтованих висновків шляхом безпідставної відмови позивачці у призначенні дострокової пенсії за віком. 
Крім того, суд першої інстанції вірно зауважив, що ненадання позивачкою довідки, що підтверджує настання інвалідності у дитини до 6-річного віку, внаслідок знаходження документів на тимчасово непідконтрольній українській владі території, не позбавляє її права на отримання пенсії.
З огляду на наведене, слід дійти висновку, що позивачка є матір`ю особи з інвалідністю, яка виховувала її до досягнення шестирічного річного віку, має необхідний вік 50 років та страховий стаж 15 років, що дає їй право на призначення дострокової пенсії за віком відповідно до п.3 ч.1 ст.115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV.
На підставі викладеного у сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо протиправності рішення ГУ ПФУ в Дніпропетровській області від 18.07.2025 №155950024403 та наявності підстав для його скасування.
Доводи апелянта, що дії зобов`язального характеру у даній справі є втручанням в дискреційні повноваження пенсійного органу є необґрунтованими, з огляду на наступне. 
Так, за висновками Європейського суду з прав людини, відповідно до яких, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати на його ефективність з точки зору ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності «небезпідставної заяви» за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення у справі «Афанасьєв проти України» від 05.04.2005, заява №38722/02).
Отже, «ефективний засіб правого захисту» в розумінні ст.13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату.
Згідно з положеннями Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи №R (80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої 11.03.1980 Комітетом Міністрів, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Таким чином, враховуючи, що ГУ ПФУ в Дніпропетровській області допущено протиправну поведінку при винесенні оскаржуваного рішення, при цьому єдиною підставою для відмови у призначенні пенсії було не надання позивачкою довідки, що підтверджує настання інвалідності у дитини до 6-річного віку, що спростовано висновками судового рішення, ефективним захистом порушених прав позивачки є саме зобов`язання призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на підставі п.3 ч.1 ст.115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 11.07.2025 - з моменту звернення за її призначенням.
За правилами ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судові витрати розподіляються відповідно до ст.139 КАС України, якою передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
При задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.
Керуючись ст.ст.139, 311, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 січня 2026 року залишити без змін. 
Судові витрати за подання апеляційної скарги покласти на Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня отримання судового рішення.

Суддя-доповідач | | А.В. Крусян
Судді | | С.В. Дегтярьова   О.В. Яковлєв