Справа № 190/692/26
Провадження №2/190/644/26

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2026 року м.П”ятихатки

П?ятихатський районний суд Дніпропетровської області в складі: головуючої судді Кудрявцевої Ю.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (без виклику сторін) в приміщенні суду міста П?ятихатки Дніпропетровської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Колект» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

встановив :

Представник позивача ТОВ «ФК «Сіті Колект» - Варшавський К.А. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 17135,10 грн, а також понесені судові витрати, мотивуючи свої вимоги тим, що 11.07.2025 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №5359160. 25.11.2025 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Сіті Колект» укладено договір відступлення права вимоги, відповідно до якого ТОВ «ФК «Сіті Колект» набуло усі права первісного кредитора за кредитним договором №5359160. Заборгованість відповідача за кредитним договором №5359160 становить 17135,10 грн, з яких: 4300,00 грн. сума заборгованості за тілом кредиту; 5835,10 грн. комісія за надання кредиту; 7000,00 грн. штрафні санкції. За таких обставин позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором та понесені судові витрати.
Ухвалою П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 10.04.2026 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, у якій роз`яснено відповідачу право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. 
Заяв по суті справи від відповідача до суду не надходило.
Відповідно до ст.191 ЦПК України, - у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
Згідно з ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»,ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (AlimentariaSandersS.A. v. Spain).
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»).
З огляду на викладене, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними матеріалами справи.
Враховуючи, що розгляд справи проводиться без виклику сторін, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Розглянувши письмові матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази, які мають значення для вирішення спору, суд враховує наступне.
Стаття 263 ЦПК України регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно зі статтями 12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.
Відповідно до ч. 3 ст.12, ч. 1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Європейський суд з справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Письмовими матеріалами справи встановлено, що 11.07.2025 року відповідачка подала Заявку на отримання кредиту №5359160 та заповнила Анкету-заяву на кредит №5359160. При цьому, ознайомилася з Правилами надання коштів на банківських металів у кредит ТОВ «Мілоан» (в редакції від 03.07.2025 року).
Після чого, 11.07.2025 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №5359160, відповідно до умов якого кредитор зобов`язався надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти, комісію. Сума кредиту склала 4300,00 грн. Строк, на який надається кредит: 360 днів з дати його надання, дата видачі 11.07.2025 року, дата повернення 06.07.2026 року, із денною процентною ставкою у розмірі 0,94 %, комісія 812.70 грн., яка нараховується за ставкою 18.90 відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту. Крім того, договором передбачена комісія за обслуговування кредиту (кредитної заборгованості) (за весь строк кредитування): 13811.60 грн., що нараховується за ставкою 14.60 відсотків від суми кредиту в перший день кожного наступного розрахункового періоду за попередній розрахунковий період (крім останнього періоду), що встановлені Графіком платежів, який є додатком №1 до цього Договору. У разі прострочення позичальником зобов`язань з повернення кредиту та/або сплати процентів та\або комісії відповідно до умов договору та графіку платежів, позичальник зобов`язаний сплатити штраф у розмірі 1000,00 за кожен випадок порушення зобов`язання, якщо порушення триває понад 2 дні, крім того в разі порушення позичальником своїх зобов`язань договором передбачено право кредитодавця нараховувати відсотки щоденно на суму простроченої заборгованості, вид відповідальності застосовується кредитодавцем на власний розсуд.
Договір споживчого кредиту підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора 413066.
Також відповідачем підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором (547857) Паспорт споживчого кредиту №5359160 умови якого аналогічні укладеному кредитному договору. 
Надання кредиту здійснюється шляхом перерахування коштів на рахунок споживача, за реквізитами електронного платіжного засобу споживача №414949XXXXXX0980.
Отримання відповідачем ОСОБА_1 , кредитних коштів 11.07.2025 року в розмірі 4300,00 грн, підтверджується платіжним дорученням №157560211 від 11.07.2025 року..
Відповідачка взяті на себе зобов`язання за кредитним договором в повному обсязі не виконала, не сплачувала кошти на погашення тіла кредиту і комісії згідно кредитного договору, що підтверджується Відомостю про щоденні нарахування та погашення..
25.11.2025 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Сіті Колект» укладено договір факторингу №ДО-20251125, у відповідності до умов якого ТОВ «Мілоан» відступає (передає) ТОВ «ФК «Сіті Колект» належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Сіті Колект» приймає належні ТОВ «Мілоан» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників.
Відповідно до витягу з реєстру боржників до вказаного договору №ДО-20251125 ТОВ «ФК «Сіті Колект» набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 5359160 від 11.07.2025 у загальному розмірі 17135,00 грн, з яких: 4300,00 грн сума заборгованості за тілом кредиту; 5835,00 грн комісія; 7000,00 грн штрафні санкції.
Відповідно до ст. 526-530, 610-612, 623, 625 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору, вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, у встановлений строк (термін). Боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.
Як визначено ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
За змістом ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
У відповідності до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Згідно з ч.1 ст.527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Частиною 1 статті 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Стаття 611 ЦК України регламентує, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.
За змістом ч.1 та ч.2 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.
Відповідно до ч. 1ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
За нормою п.1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з ч.1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.
Отже, ТОВ «ФК «Сіті Колект» набувши статусу нового кредитора, отримало право пред`явлення вимоги до відповідача щодо погашення наявної в неї заборгованості за кредитним договором №5359160 від 11.07.2025, що повністю узгоджується з положеннями ст. 514 ЦК України.
Розпоряджаючись своїми цивільними та процесуальними правами на свій розсуд, відповідач до суду відзив не подала, не заперечувала факт укладання кредитного договору, отримання кредиту, не спростувала розміру боргу, не подала своїх доказів на заперечення відповідних доводів позивача. Отже, відповідач не довела відсутності вини у порушенні зобов`язання, не спростувала підстав позову.
Таким чином, аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що відповідач в порушення умов договору свої зобов`язання належним чином не виконувала, внаслідок чого в неї утворилася заборгованість, чим порушені майнові права позивача, тому суд вважає позовні вимоги в частині стягнення заборгованості щодо оплати тіла кредиту у сумі 4300,00 грн, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Щодо позовних вимог про стягнення комісії за користування кредитом в розмірі 5835,10 грн, суд зазначає наступне.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.
Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються: доходи кредитодавця у вигляді процентів; комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо; інші витрати споживача на додаткові та/або супутні послуги, які підлягають сплаті на користь кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами договору про споживчий кредит (платежі за послуги кредитного посередника, страхові та податкові платежі, збори на обов`язкове державне пенсійне страхування, біржові збори, платежі за послуги державних реєстраторів, нотаріусів, інших осіб тощо).
Отже, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за надання та комісію за обслуговування кредиту.
На виконання вимог, у тому числі, п. 4 ч. 1 ст. 1 та ч.2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» правління Національного банку України постановою від 08.06.2017 № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10.05.2007 № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».
Відповідно до частин 1, 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування», після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не більше одного разу на місяць, а також у разі зміни істотних умов договору про споживчий кредит, включаючи випадки, коли така зміна відбувається внаслідок настання умов, визначених таким договором, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє споживачу інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства та договором про споживчий кредит.
У разі якщо розмір майбутніх платежів і строки їх сплати не можуть бути встановлені у договорі про споживчий кредит (кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії тощо), споживачу також у строк, визначений цим договором, надається виписка з рахунку/рахунків (за їх наявності), у якій зазначаються: стан рахунку на певну дату, оборот коштів на рахунку за період часу, за який зроблена виписка з рахунку (з описом проведених операцій), баланс рахунку на початок періоду, за який зроблена виписка, баланс рахунку на кінець періоду, за який зроблена виписка, дати і суми здійснення операцій за рахунком споживача, застосована до проведених споживачем операцій процентна ставка, будь-які інші платежі, застосовані до проведених споживачем операцій за рахунком, та/або будь-яка інша інформація, передбачена договором про споживчий кредит.
Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
При цьому в кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх послуг кредитодавця, які пов`язані з обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються позивачу та за які кредитодавцем встановлена комісія за обслуговування кредиту.
Ураховуючи, що позивач не зазначив та не надав доказів наявності та переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні кредитного договору, а тому положення відповідного пункту кредитного договору щодо обов`язку позичальника здійснити плату за обслуговування кредиту є нікчемними відповідно до частин 1, 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Щодо штрафних санкцій, нарахованих позивачем відповідно до пункту 4.1 кредитного договору у розмірі 7000.00 грн., суд зазначає наступне.
Згідно зі ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Згідно наданого до суду розрахунку (відомості), сума неустойки в розмірі 7000,00 грн. нарахована за 2025 рік. Водночас, згідно з пунктом 18 Перехідних та Прикінцевих положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
На підставі викладеного, вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.
Враховуючи те, що позивачем не долучено до позовної заяви довідку–розрахунок, з якого можливо прослідкувати нарахування процентів та їх сплату відповідачем, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення з відповідача заборгованості лише за тілом кредиту у розмірі 4300,00 грн.
Варто зазначити, що сума заборгованості, яка заявлена позивачем до стягнення (26516,84 грн.), значно відрізняється від суми заборгованості, що зазначена в складових заборгованості у позовній заяві (4300,00 грн сума заборгованості за тілом кредиту; 5835,00 грн комісія; 7000,00 грн штрафні санкції, тобто загальна сума заборгованості дорівнює 17135 грн.) та у витягу з реєстру боржників.
На підставі ст.141 ЦПК України, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору в розмірі 431,74 грн (16,22 % від 2662,40 грн) та витрати на правову допомогу в розмірі 1459,80 грн (16.22% від 9000,00 грн). При цьому, витрати позивача щодо друку пакету документів, конвертування, підготовку поштових документів, обробку бази, інше, на загальну суму 381,74 грн. суд залишає за позивачем, оскільки зазначені витрати у розумінні ст.133 ЦПК України, не є витратами, що пов`язані з розглядом справи.
Керуючись ст. ст.12, 13, 76, 81, 141, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Колект» заборгованість за кредитним договором №5359160 в сумі 4300 (чотири тисячі триста) гривень 00 коп.
В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Колект» в рахунок відшкодування витрат зі сплати судового збору 431 (чотириста тридцять одну) гривню 74 коп. та витрат на правову допомогу - 1459 (одну тисячу чотириста п`ятдесят дев`ять) гривень 80 коп.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення. У випадку, якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Сторони по справі:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія`Сіті Колект», код ЄДРПОУ:43950742, місцезнаходження за адресою: 02154, м. Київ, проспект Соборності,буд.30-А, приміщення 321. 
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Головуюча суддя     Ю.В.Кудрявцева