справа № 635/421/25
провадження № 2/619/1733/26

Рішення
іменем України

13 липня 2026 року, 
м. Дергачі,
Дергачівський районний суд Харківської області у складі: головуючого судді Нечипоренко І.М., за участю секретаря судового засідання Гужви Т.С., розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 635/421/25,
ім`я (найменування) сторін:
позивач: Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк»,
відповідачка:  ОСОБА_1 ,
вимоги позивача: про стягнення заборгованості,
представниця позивача: Киричук Г.М.,
представник відповідачки: Біллерис Ю.О. (у режимі відеоконференції).

Стислий виклад позиції позивача та заперечення відповідачки.
АТ «ПУМБ» у системі «Електронний суд» 14.01.2025 звернулося до Харківського районного суду Харківської області з позовом, у якому просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за договором №200879896501 від 25.09.2017 у розмірі 87274,47 грн та №1001989255401 від 06.10.2021 у розмірі 67432,49 грн. У обґрунтування позову зазначено, що між АТ «ПУМБ» та ОСОБА_1 укладено кредитні договори: 25.09.2017 кредитний договір №200879896501, за яким видано кредит у сумі 53500,00 грн та 06.10.2021 кредитний договір №1001989255401, за яким видано кредит у сумі 54513,00 грн. Відповідачка не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий строк, тому заборгованість станом на 31.10.2024 складає: за кредитним договором від 25.09.2017 № 200879896501 у розмірі 87274,47 грн., з яких: 53418,32 грн – заборгованість за кредитом; 33856,15 грн – заборгованість процентами; за кредитним договором від 06.10.2021 № 1001989255401 у розмірі 67432,49 грн, з яких: 40157,67 грн – заборгованість за кредитом; 8,12 грн – заборгованість процентами; 27266,70 грн – заборгованість за комісією.
Представником відповідачки до суду надано відзив на позовну заяву, у якому він просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на те, що кредитний договір не містить погоджених сторонами умов щодо розміру процентної ставки та порядку її сплати, а банк не надав доказів ознайомлення відповідачки з договором комплексного банківського обслуговування, тарифами та іншими документами, на які посилається як на підставу нарахування процентів. У зв`язку з цим вважає, що нараховані банком проценти не підлягають стягненню. Крім того, представник відповідачки зазначає, що комісія за обслуговування кредитної заборгованості є безпідставною, оскільки договором не визначено, які саме послуги надавалися банком за її сплату, а тому просить визнати її нарахування неправомірним та зобов`язати банк здійснити перерахунок заборгованості. 
ОСОБА_1 звернулася до суду з зустрічним позовом, у якому просить визнати нікчемною умову договору щодо нарахування комісії за обслуговування кредиту, визнати неправомірними дії АТ «ПУМБ» щодо нарахування комісії за обслуговування кредитної заборгованості та зобов`язати банк здійснити перерахунок заборгованості за кредитним договором №1001989255401 від 06.10.2021, посилаючись на те, що банк безпідставно включив до складу заборгованості комісію за обслуговування кредиту, оскільки кредитним договором не визначено, які саме послуги надавалися позичальнику за її сплату. Фактично відповідачка не отримувала будь-яких додаткових послуг, окрім повідомлення про стан кредитної заборгованості, а документи, на які посилається банк як на підставу нарахування комісії, не були підписані відповідачкою та не підтверджують погодження нею відповідних умов. Також зазначає, що нею вже було сплачено частину комісії, яка, на її думку, підлягає зарахуванню в рахунок погашення основної суми боргу, у зв`язку з чим просить виключити суму комісії із розрахунку заборгованості та здійснити її перерахунок.
Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 27.11.2025 справу передано за територіальною підсудністю на розгляд Дергачівського районного суду Харківської області.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.04.2026 справу №635/421/25 розподілено судді Нечипоренко І.М.
Відповідно до ухвали судді від 21.04.2026 справу прийнято до провадження Дергачівського районного суду Харківської області за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 26.05.2025.
Ухвалою суду від 26.05.2026 прийнято зустрічний позов відповідачки ОСОБА_1 до спільного розгляду з первісним позовом АТ «ПУМБ» та об`єднано в одне провадження вимоги ОСОБА_1 до АТ «ПУМБ» про визнання неправомірними дій та зобов`язання вчинити певні дії з вимогами АТ «ПУМБ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Здійснено перехід з розгляду за правилами спрощеного позовного провадження цивільної справи № 635/421/25 на розгляд справи за правилами загального позовного провадження та заміну засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням. Призначено підготовче засідання об 11 год 30 хв 24 червня 2026 року.
Відповідно до ухвали суду від 24.06.2026 закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті на 09.07.2026, у якому здійснено перехід до стадії ухвалення рішення, проголошення якого призначено на 13.07.2026.
Представниця позивача у судове засідання не з`явилася, матеріали справи містять заяву, у якій просить здійснити розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
Частиною 3 статті 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Представник відповідачки у судовому засіданні просив суд відмовити у задоволенні первісного позову та повністю задовольнити зустрічний позов.
Фактичні обставини, встановлені судом, норми права, які застосовував суд, мотиви суду.
ОСОБА_1 25.09.2017 звернулася до АТ «ПУМБ» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № 200879896501 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, у якій просить відкрити на її ім`я поточний рахунок № НОМЕР_1 у гривнях, надати кредитну картку та встановити кредитний ліміт у сумі 15000,00 грн.
ОСОБА_1 25.09.2017 було підписано паспорт споживчого кредиту, відповідно до умов якого, тип кредиту – кредитна лінія; сума кредиту – 15000,00 грн; строк кредитування – 12 місяців; тип процентної ставки – фіксована; процентна ставка, відсотків річних – 49%.
Крім того, ОСОБА_1 06.10.2021 звернулася до АТ «ПУМБ» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № 1001989255401 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, у якій підтвердила, що вона приймає публічну пропозицію банку на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (далі- ДКБО), яка розміщена на сайті банку в повному обсязі, з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при прийнятті ДКБО, так і послуг, що можуть бути надані йому в процесі обслуговування (з урахуванням всіх змін) і погоджується з тим, що вона може обирати будь-які передбачені ДКБО послуги, у тому числі через Дистанційні канали обслуговування. Сума: 54513,00 грн, в т.ч. на загальні споживчі цілі 54513.00 грн, строк (в місяцях): 24.
ОСОБА_1 06.10.2021 було підписано паспорт споживчого кредиту, відповідно до умов якого, тип кредиту – кредит; сума кредиту – 54513,00 грн; строк кредитування – 24 місяці; тип процентної ставки – фіксована; процентна ставка, відсотків річних – 0,01%.
З довідки про зміну кредитного ліміту вбачається, що відповідачці 25 вересня 2017 року було встановлено кредитний ліміт у розмірі 15000,00 грн, який у подальшому неодноразово збільшувався: 18 травня 2018 року – до 20 000,00 грн, 12 жовтня 2018 року – до 25000,00 грн, 06 лютого 2019 року – до 28700,00 грн, 19 червня 2019 року – до 33500,00 грн, 17 жовтня 2019 року – до 38300,00 грн, 12 лютого 2020 року – до 43100,00 грн, 10 липня 2020 року – до 46100,00 грн, 13 листопада 2020 року – до 49100,00 грн, 18 березня 2021 року – до 50000,00 грн. 27 лютого 2022 року кредитний ліміт було зменшено до 49318,00 грн, після чого 03 березня 2022 року знову збільшено до 50000,00 грн, а 26 травня 2023 року – до 53500,00 грн.
Свої зобов`язання за кредитним договором №1001989255401 від 06.10.2021 АТ «ПУМБ» виконало у повному обсязі, а саме надало відповідачці кредит у розмірі 54513,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № TR.52701521.1578847.8810 від 06.10.201 (Призначення платежу Надання кредитних коштів за договором № 1001989255401 від 06/10/2021 за позикою ОСОБА_1 ).
До загальних засад цивільного законодавства належать справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 статті 3 ЦК України). Дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України).
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Відповідно до вимог ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно із частиною 2 статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Із розрахунку заборгованості за кредитним договором від 25.09.2017 № 200879896501 вбачається, що розмір заборгованості становить 87274,47 грн, з яких: 53418,32 грн – заборгованість за кредитом; 33856,15 грн – заборгованість процентами.
Відповідно до розрахунку заборгованість за кредитним договором за кредитним договором від 06.10.2021 № 1001989255401 вбачається, що розмір заборгованості становить 67432,49 грн, з яких: 40157,67 грн – заборгованість за кредитом; 8,12 грн – заборгованість процентами; 27266,70 грн – заборгованість за комісією.
Крім того, позивачем надано виписку з особового рахунку ОСОБА_1 за період з 06.10.2021 по 31.10.2024, яка свідчить про зарахування кредитних коштів, їх використання та погашення за кредитними платежами. 
ОСОБА_1 у зустрічному позові просить визнати нікчемною умову договору №1001989255401 від 06.10.2021 щодо комісії за обслуговування кредиту, яка підлягає задоволенню, з огляду на таке. 
Пунктом 5 заяви №1001989255401 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 06 жовтня 2021 року передбачено обов`язок позичальника щомісячно сплачувати комісію за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 2,99 %.
Так, відповідно до статті 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банк самостійно встановлює процентні ставки та комісійну винагороду за надані послуги.
10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».
Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати в кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.
На виконання вимог пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».
Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.
Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит).
Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.
Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості.
Водночас Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.
Відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.
Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Зважаючи на викладене, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладений після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування», щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2023 року в справі з подібними правовідносинами № 204/224/21 зроблено висновок про те, що якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів існування переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Як передбачено ч. 6 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцю будь-які платежі, не зазначені у договорі про споживчий кредит.
До загальних засад цивільного законодавства належать справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України).
Дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.
Велика Палата дійшла висновку про те, що положення пунктів кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними (п. 32.8 постанови у справі №496/3134/19).
У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі №202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Колегія суддів ВП ВС у п. 25 постанови по справі №363/1834/17 зауважила, що сторони не можуть у договорі визначати взаємні права й обов`язки у спосіб, який суперечить існуючому публічному порядку, порушує положення Конституції України, не відповідає передбаченим статтею 3 ЦК України загальним засадам цивільного законодавства, що обмежують свободу договору, зокрема справедливості, добросовісності, розумності (пункт 6 частини першої вказаної статті). Домовленість сторін договору про врегулювання відносин усупереч існуючим у законодавстві обмеженням не спричиняє встановлення відповідного права та/або обов`язку, як і його зміни та припинення. Тому підписання договору не означає безспірності його умов, якщо вони суперечать законодавчим обмеженням (див. близькі за змістом висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 1 червня 2021 року у справі № 910/12876/19 (пункти 7.6-7.10)).
Банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг (частина третя статті 55 Закону № 2121-III), однією із яких є розміщення залучених у вклади (депозити), у тому числі на поточні рахунки, коштів та банківських металів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик (пункт 3 частини третьої статті 47 цього Закону), зокрема надання споживчого кредиту. Тому банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку (п. 29 постанови у справі №363/1834/17).
Верховний Суд у постанові від 31 січня 2024 року у справі № 450/126/20 сформулював правовий висновок про те, що розрахунково-касове обслуговування - це послуги, що надаються банком клієнту на підставі відповідного договору, у тому числі у вигляді електронного документа, укладеного між ними, які пов`язані із переказом коштів з рахунка (на рахунок) цього клієнта, видачею йому коштів у готівковій формі, а також здійсненням інших операцій, передбачених договором.
Розрахунково-касове обслуговування є однією з базових операцій банків. Будь яка операція - і пасивна, і активна, і надання послуг - неминуче супроводжується здійсненням платежу, отже - розрахунковим чи касовим обслуговуванням відповідного клієнта. Причому виконання таких операцій виконуються за дорученням клієнтів, яких банки здійснюють платежі, чи касові операції.
Банки на договірній основі здійснюють розрахунково-касове обслуговування своїх клієнтів і виконують їх розпорядження щодо перерахування коштів з рахунків, за що стягують плату з клієнтів у вигляді комісійної винагороди.
Отже, касове обслуговування - це сукупність банківських операцій з прийняття готівкових коштів від клієнтів і зарахування їх на відповідні банківські рахунки та видачі з клієнтських рахунків через касу банку готівкових коштів згідно з розпорядженням клієнтів на цілі, передбачені чинним законодавством. Касові операції виконуються відповідно до інструкції з організації емісійно-касової роботи в установах банків України.
Комісія за обслуговування кредитної заборгованості не є банківською послугою в розумінні Закону України «Про банки і банківську діяльність», за яку позикодавець може отримувати будь-яку плату чи винагороду.
Позикодавець не був позбавлений можливості надати докази на підтвердження справедливості умов договорів щодо встановленої комісії, зокрема з урахуванням переліку та обсягу послуг, які надаються банком за таку плату.
Суд зазначає, що суть зобов`язання за кредитним договором полягає в обов`язку банку надати гроші (кредит) позичальникові та в обов`язку позичальника їх повернути і сплатити за користування ними проценти. Підписання договору не означає безспірності його умов, якщо вони суперечать законодавчим обмеженням.
З урахуванням наведеного суд доходить висновку, що умова пункту 5 заяви №1001989255401 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 06 жовтня 2021 року щодо встановлення комісії за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемною, не створює для сторін жодних правових наслідків з моменту укладення договору та не може бути підставою для виникнення у відповідачки обов`язку зі сплати такої комісії.
Разом із тим суд не вбачає підстав для задоволення вимоги зустрічного позову про визнання неправомірними дій Акціонерного товариства «ПУМБ» щодо нарахування комісії.
Відповідно до статті 16 ЦК України та статті 5 ЦПК України суд захищає порушене право у спосіб, визначений законом або договором, а якщо такий спосіб не визначений - у спосіб, який є ефективним та не суперечить закону.
У даному випадку порушене право позичальника відновлюється шляхом застосування наслідків нікчемності умови договору, а саме виключення із розрахунку заборгованості суми комісії та врахування коштів, які були фактично сплачені відповідачкою на її погашення, при визначенні дійсного розміру кредитної заборгованості. Саме такий спосіб захисту усуває порушення прав споживача та відновлює його майнове становище.
Натомість окреме визнання неправомірними дій банку щодо нарахування комісії не призведе до додаткового захисту порушеного права, оскільки наслідки нікчемності відповідної умови договору вже застосовуються судом при вирішенні спору. За таких обставин зазначена вимога зустрічного позову є неналежним способом захисту порушеного права, у зв`язку із чим задоволенню не підлягає.
Також суд не вбачає підстав для задоволення вимоги про зобов`язання банку здійснити перерахунок заборгованості.
Вирішуючи спір про стягнення заборгованості, суд відповідно до вимог статей 12, 13, 81, 89 ЦПК України зобов`язаний самостійно перевірити правильність наданого кредитором розрахунку, надати оцінку кожній складовій заявленої до стягнення заборгованості та визначити її дійсний розмір відповідно до вимог закону. За таких обставин покладення на позивача за первісним позовом обов`язку здійснювати окремий перерахунок не є необхідним способом захисту, оскільки такий перерахунок здійснюється судом під час вирішення спору по суті.
Як убачається з наданого позивачем розрахунку, заборгованість за кредитним договором №1001989255401 становить 67432,49 грн, з яких 40157,67 грн - заборгованість за тілом кредиту, 8,12 грн - заборгованість за процентами та 27266,70 грн - заборгованість за комісією.
Разом із тим із зазначеного розрахунку вбачається, що відповідачкою протягом дії кредитного договору фактично сплачено 11010,47 грн комісії за обслуговування кредитної заборгованості, які кредитором були зараховані саме на погашення комісії.
Оскільки судом встановлено нікчемність умови договору щодо сплати комісії, зазначені кошти були безпідставно зараховані кредитором на виконання зобов`язання, яке не виникло, а тому підлягають зарахуванню в рахунок виконання дійсних грошових зобов`язань відповідачки за кредитним договором.
З огляду на те, що заборгованість за процентами становить 8,12 грн, суд зараховує зазначену суму зі сплачених відповідачкою 11010,47 грн у рахунок їх повного погашення, у зв`язку з чим заборгованість за процентами становить 0,00 грн.
Решта коштів у розмірі 11002,35 грн підлягає зарахуванню в рахунок погашення основної суми кредиту, у зв`язку з чим заборгованість за тілом кредиту зменшується з 40157,67 грн до 29155,32 грн.
Отже, суд виключає із розрахунку заборгованості суму комісії у розмірі 27266,70 грн, яка не підлягає стягненню внаслідок нікчемності відповідної умови договору, а сплачені відповідачкою 11010,47 грн, які були безпідставно зараховані банком на погашення комісії, зараховує в рахунок погашення процентів та основної суми кредиту.
За таких обставин суд дійшов висновку, що належний до стягнення за кредитним договором №1001989255401 розмір заборгованості становить 29155,32 грн, а тому вимога зустрічного позову про зобов`язання банку здійснити перерахунок заборгованості задоволенню не підлягає, оскільки такий перерахунок здійснено судом під час ухвалення цього рішення.
Доводи відповідачки про те, що заява № 200879896501 від 25.09.2017 не містить умов щодо розміру процентної ставки, а тому проценти не підлягають стягненню, суд вважає необґрунтованими з огляду на таке.
Судом встановлено, що 25.09.2017 ОСОБА_1 звернулася до АТ «ПУМБ» із заявою № 200879896501 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, у якій просила відкрити на її ім`я поточний рахунок, надати кредитну картку та встановити кредитний ліміт у розмірі 15000,00 грн.
Крім того, цього ж дня відповідачкою було підписано паспорт споживчого кредиту, який містить усі істотні умови кредитування, зокрема визначено тип кредиту - кредитна лінія, суму кредиту – 15 000,00 грн, строк кредитування - 12 місяців, тип процентної ставки - фіксована, а також її розмір – 49 % річних.
Відповідно до статей 626, 628 ЦК України зміст договору становлять умови, погоджені сторонами, а згідно зі статтею 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди щодо всіх його істотних умов.
Паспорт споживчого кредиту, підписаний відповідачкою власноруч до укладення договору, підтверджує, що остання була ознайомлена з умовами кредитування, у тому числі із розміром процентної ставки, строком кредитування та іншими істотними умовами, а відтак твердження про непогодження процентної ставки матеріалами справи не підтверджуються.
При цьому після укладення договору відповідачка фактично скористалася наданими кредитними коштами, що свідчить про прийняття нею умов кредитування та виникнення між сторонами відповідних договірних правовідносин.
Посилання відповідачки на окремі постанови Верховного Суду та судів апеляційної інстанції суд відхиляє, оскільки висновки, викладені у зазначених рішеннях, зроблені за інших фактичних обставин справ, зокрема за відсутності належних доказів погодження позичальником істотних умов кредитування. Натомість у даній справі наявний підписаний відповідачкою паспорт споживчого кредиту, який містить відомості про розмір та вид процентної ставки, що свідчить про погодження сторонами відповідних умов.
За таких обставин, підстави для відмови у стягненні процентів за кредитним договором № 200879896501 від 25.09.2017 з мотивів їх непогодження сторонами, відсутні.
Враховуючи викладене, позовні вимоги АТ «Перший Український Міжнародний Банк» підлягають задоволенню частково в сумі 116429,82 грн, зустрічні позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню частково, в частині визнання нікчемною умови договору щодо встановлення комісії за обслуговування кредитної заборгованості.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позовні вимоги АТ «ПУМБ» підлягають задоволенню частково (75,25%), то розмір сплаченого судового збору при зверненні до суду (2662,40 грн) з цим позовом підлягає стягненню з відповідачки на його користь пропорційно задоволеним вимогам, а саме в розмірі 1822,85 грн.
Керуючись ст. 7, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 268, 280-282, 354 ЦПК України, суд
ухвалив:
Позовні вимоги Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованість за договором №200879896501 від 25.09.2017 у розмірі 87274,47 грн та №1001989255401 від 06.10.2021 у розмірі 29155,35 грн, а всього 116429,82 грн (сто шістнадцять тисяч чотириста двадцять дев`ять гривень 82 копійки).
В іншій частині позову відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» витрати по сплаті судового збору у розмірі 1822,85 грн (одна тисяча вісімсот двадцять дві гривні 85 копійок).
Зустрічний позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» про визнання неправомірними дій та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.
Визнати нікчемною умову пункту 5 заяви №1001989255401 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 06 жовтня 2021 року щодо встановлення комісії за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 2,99 % щомісячно.
В іншій частині зустрічного позову відмовити. +
Надіслати учасникам справи копію судового рішення в електронній формі у порядку, визначеному законом.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне найменування (ім`я) сторін:
позивач: Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк», код ЄДРПОУ 14282829, місцезнаходження: 04070, м. Київ, вул. Андріївська, буд. 4,
відповідачка:  ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя І. М. Нечипоренко