ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2026 року 
м. Київ

cправа № 908/431/25 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Чумака Ю. Я. - головуючого, Дроботової Т. Б., Багай Н. О.,
секретар судового засідання - Лелюх Є. П.,
за участю представників:
позивача - Кисельової О. О. (у порядку самопредставництва),
відповідача - Мікрюкова С. В. (адвокат),
розглянув касаційну скаргу Акціонерного товариства "Мотор-Банк" на рішення Господарського суду Запорізької області від 16.06.2025 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 30.03.2026 у справі
за позовом Запорізької міської ради 
до Акціонерного товариства "Мотор-Банк"
про стягнення коштів.
Короткий зміст і підстави позовних вимог
1. 18.02.2025 Запорізька міська рада (далі - Запорізька міськрада, Міськрада, орендодавець, позивач) звернулася до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Акціонерного товариства "Мотор-Банк" (далі - АТ "Мотор-Банк", Банк, орендар, відповідач) про стягнення з відповідача 2 039 568,19 грн заборгованості за договором оренди землі від 12.12.2012 № 231010004000782 (далі - договір оренди від 12.12.2012, договір № 231010004000782) за період із 03.04.2017 по 31.08.2024 (далі - спірний період), посилаючись на положення статей 3, 509, 629, 632, 762 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), статей 83, 93, 124, 206 Земельного кодексу України (далі - ЗК України), статей 14, 270, 271, 289 Податкового кодексу України (далі - ПК України), статті 283 Господарського кодексу України, чинного до 27.08.2025 (далі - ГК України), статей 13, 15, 21, 22, 24 Закону України від 06.10.1998 № 161-XIV "Про оренду землі" (далі - Закон України № 161-XIV), статей 5, 13, 15, 18 Закону України "Про оцінку земель". 
2. Позовна заява обґрунтовується неналежним виконанням Банком своїх зобов`язань зі сплати орендних платежів за договором оренди від 12.12.2012, унаслідок чого в спірний період утворилася заборгованість у загальній сумі 2 039 568,19 грн. Крім того, на земельній ділянці, кадастровий номер 2310100000:07:077:0019, розташованій за адресою: просп. Моторобудівників 42, м. Запоріжжя (далі - спірна земельна ділянка, орендована земельна ділянка), розміщено належний відповідачу на праві власності об`єкт нерухомого майна, а 30.06.2015 Запорізька міськрада прийняла рішення № 7 "Про затвердження нормативної грошової оцінки земель міста Запоріжжя", згідно з яким запроваджено оподаткування земель міста на підставі нової нормативної грошової оцінки із 01.01.2016 та яке (рішення) було оприлюднено 14.07.2015 у газеті "Запорізька Січ" і набрало чинності 01.01.2016. Розрахунок суми несплаченої орендної плати здійснено з урахуванням встановленої з 2016 року нормативної грошової оцінки земель у місті Запоріжжі та проведеної орендарем протягом спірного періоду часткової оплати орендних платежів. Із метою досудового врегулювання спору позивач звертався до відповідача з вимогою від 30.01.2025 про невідкладну сплату заборгованості з орендної плати станом на 01.09.2024, однак відповідач заборгованості не погасив.
Короткий зміст судових рішень судів попередніх інстанцій
3. Господарський суд Запорізької області рішенням від 16.06.2025 (суддя Горохов І. С.), залишеним без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 30.03.2026 (головуючий - Мороз В. Ф., судді Кощеєв І. М., Чередко А. Є.), позов задовольнив частково. Стягнув із АТ "Мотор-Банк" на користь Запорізької міськради 1 656 626,54 грн заборгованості за договором оренди від 12.12.2012, зареєстрованим за № 231010004000782. У задоволенні решти позовних вимог відмовив. 
4. Рішення та постанова мотивовані частковою обґрунтованістю позовних вимог з огляду на недоведеність належного виконання Банком договірних зобов`язань зі сплати в повному обсязі орендної плати за весь спірний період, оскільки: 
1) використовуючи нормативну грошову оцінку орендованої земельної ділянки, визначену у витягу від 04.10.2024 № НВ-2300134882024, значення коефіцієнтів індексації нормативної грошової оцінки земель за період із 2017 по 2023 роки, позивач розрахував розмір орендної плати за користування відповідачем спірною земельною ділянкою з урахуванням ставки 8 % від її нормативної грошової оцінки (для фінансових установ), затвердженої рішенням Запорізької міськради від 30.06.2015 № 6. При цьому відповідач не надав контррозрахунку;
2) Міськрада здійснила нарахування орендної плати за весь 2022 рік (із 01.01.2022 по 31.12.2022), тобто без урахування вимог підпункту 69.14 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ "Перехідні положення" ПК України (у редакції Закону України від 11.04.2023 № 3050-ІХ), згідно з якими у період із 01.03.2022 по 31.12.2022 відповідача було звільнено від сплати орендної плати за користування земельною ділянкою, розташованою в місті Запоріжжі, унаслідок чого позивач безпідставно заявив до стягнення кошти у сумі 382 941,65 грн, нараховані за період із 01.03.2022 по 31.12.2022 (схожий висновок (щодо тимчасового (на період із 01.03.2022 по 31.12.2022) звільнення від плати за землю (орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) за земельні ділянки, що розташовані, окрім іншого, на територіях активних бойових дій та перебувають у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди, фізичних осіб - підприємців або юридичних осіб) викладено у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25.02.2025 у справі № 908/929/24);
3) орендар належними та допустимими доказами не довів наявності обставин, які в розумінні статті 617, частини 6 статті 762 ЦК України та статті 218 ГК України звільняють його від відповідальності, зокрема, не довів наявності форс-мажорних обставин, які би унеможливлювали використання у спірний період орендованої земельної ділянки за призначенням і виконання Банком зобов`язань за договором оренди від 12.12.2012. Так, ані надані відповідачем комісійні акти (протоколи) обстеження стану майна від 14.07.2022, від 19.12.2022, ані експертний висновок Запорізької торгово-промислової палати від 29.07.2022 № О-1106 (бланк серії ЕВ № 001325) і сертифікат Запорізької торгово-промислової палати від 28.04.2025 № 2300-25-0698 не містять вказівок щодо неможливості подальшого використання спірної земельної ділянки за призначенням чи щодо знищення або істотного пошкодження розташованого на ній нерухомого майна, що належить відповідачу. Тим більше, що навіть засвідчені у згаданому сертифікаті форс-мажорні обставини не завадили Банку частково здійснювати орендні платежі за період із 25.02.2022 по 31.08.2024;
4) безпідставними є аргументи відповідача щодо наслідків здійснених країною-агресором бомбардувань міста Запоріжжя 29.09.2024 та 15.01.2025 і пошкодження внаслідок цих обстрілів майна АТ "Мотор-Банк", розташованого за адресою: просп. Моторобудівників, 42, м. Запоріжжя, оскільки такі події мали місце поза межами спірного періоду (із 03.04.2017 по 31.08.2024), за який Міськрадою нараховано та заявлено до стягнення з Банку заборгованість; 
5) із моменту початку застосування відповідно до пункту 271.2 статті 271 ПК України зміненої нормативної грошової оцінки земельної ділянки державної або комунальної власності автоматично змінюються і права та обов`язки сторін договору оренди в частині розміру орендної плати, визначеної у відсотковому співвідношенні до нормативної грошової оцінки (аналогічний висновок викладено у пункті 103 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2024 у справі № 914/2848/22), чим спростовуються доводи Банку про невизначеність договором оренди від 12.12.2012 конкретного механізму отримання інформації про зміну орендної плати та про неповідомлення Міськрадою орендаря щодо зміни розміру нормативної грошової оцінки земель у місті Запоріжжі;
6) матеріали справи не містять і сторонами не надано доказів щодо прийняття Запорізькою міськрадою рішення про звільнення Банку від сплати орендної плати за землю або внесення змін до договору оренди шляхом зменшення розміру орендної плати внаслідок знищення або пошкодження нерухомого майна;
7) АТ "Мотор-Банк" не надало доказів щодо знищення нерухомості на орендованій земельній ділянці та внесення відповідних відомостей до Державного реєстру майна, пошкодженого та знищеного внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією російської федерації проти України, а тому Банк не звільняється від обов`язку сплачувати орендну плату за земельну ділянку комунальної власності, адже згідно зі статтею 206 ЗК України використання землі в Україні є платним;
8) також відповідач не надав належних і допустимих доказів щодо вчинення ним у спірний період усіх необхідних дій для застосування щодо Банку положень ПК України для ненарахування та несплати орендної плати або з метою отримання відповідних місцевих пільг, встановлених Запорізькою міськрадою. 
Короткий зміст вимог касаційної скарги
5. Не погоджуючись із рішенням місцевого господарського суду та постановою суду апеляційної інстанції, АТ "Мотор-Банк" звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить зазначені судові рішення скасувати у частині задоволення позовних вимог про стягнення 1 656 626,54 грн заборгованості і направити справу на новий розгляд у цій частині позову до суду першої інстанції.
Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу
6. На обґрунтовування своїх вимог скаржник посилається на неправильне застосування та порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, наголошуючи на тому, що: 
1) апеляційний суд не врахував висновку щодо застосування положень статті 201 ЗК України, пункту 271.2 статті 271 ПК України та статей 5, 15, 18, 23 Закону України "Про оцінку земель" у подібних правовідносинах (у контексті того, що судам попередніх інстанцій необхідно здійснювати перевірку розрахунку заявлених до стягнення коштів на предмет відповідності визначених у ньому сум у спірний період, а також з`ясовувати як підстави нарахування таких сум виходячи з розміру нормативної грошової оцінки земельної ділянки станом на 2023 рік, так і питання щодо наявності правових підстав для визначення розміру нормативної грошової оцінки спірної земельної ділянки, оскільки відповідне рішення уповноваженого органу щодо затвердження нормативної грошової оцінки земельної ділянки відсутнє у матеріалах справи), викладеного у пунктах 4.14- 4.16 постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.07.2025 у справі № 908/1301/24;
2) суди не дослідили зібрані у справі докази, зокрема витяг із технічної документації про нормативну грошову оцінку спірної земельної ділянки, згідно з яким її нормативна грошова оцінка станом на 29.04.2019 становила 9 086 335,92 грн.
Узагальнений виклад позиції інших учасників справи
7. Запорізька міськрада у відзиві на касаційну скаргу просить залишити її без задоволення з мотивів, викладених в оскаржуваних рішенні та постанові.
Розгляд справи Верховним Судом 
8. Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду ухвалою від 22.06.2026 відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою АТ "Мотор-Банк" на рішення Господарського суду Запорізької області від 16.06.2025 і постанову Центрального апеляційного господарського суду від 30.03.2026 у справі № 908/431/25 та призначив розгляд цієї справи у судовому засіданні на 18.08.2026. 
9. 17.08.2026 Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (далі - ФГВФО, Фонд) звернувся до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з клопотанням про залучення до участі в справі ФГВФО як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, позаяк, на думку заявника, остаточне рішення у справі № 908/431/25 може безпосередньо вплинути на права, обов`язки та інтереси Фонду.
Проте Верховний Суд не вбачає підстав для задоволення зазначеного клопотання з огляду на таке.
Відповідно до частини 1 статті 50 ГПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї із сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи. 
Таким чином, за змістом статті 50 ГПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу або їх може бути залучено до участі у справі виключно до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, що виключає можливість залучення ФГВФО до участі в справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, під час розгляду справи у суді касаційної інстанції (аналогічний висновок викладено у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 28.01.2020 у справі № 909/181/19, від 17.11.2020 у справі № 916/2234/17, від 12.07.2022 у справі № 911/21/21).
Фактичні обставини справи, встановлені судами попередніх інстанцій
10. 12.12.2012 між Запорізькою міськрадою (орендодавець) та Публічним акціонерним товариством "Мотор-Банк" (орендар) було укладено договір оренди землі, за умовами пунктів 1, 2, 4, 5, 10 якого орендодавець відповідно до рішення Запорізької міськради від 27.04.2012 № 78/53 надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для розташування відділення банку та офісних приміщень, яка розташована за адресою: просп. Моторобудівників 42, м. Запоріжжя. В оренду передається спірна земельна ділянка. Земельна ділянка передається в оренду разом з будівлями та забудовами орендаря. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 3 092 112 грн у цінах 2012 року. Договір укладено до 02.06.2030.
У пунктах 11- 14, 17 договору № 231010004000782 сторони погодили, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі та в розмірі 154 605,60 грн, що становить трикратний розмір земельного податку за календарний рік у цінах 2012 року. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням їх цільового призначення та коефіцієнтів індексації, визначених законодавством, за затвердженими Кабінетом Міністрів України формами, що заповнюються під час укладання або зміни умов договору оренди чи продовження його дії. Орендна плата вноситься щомісячно рівними частинами протягом 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця на розрахунковий рахунок Управління Державної казначейської служби України у Шевченківському районі м. Запоріжжя. Розмір орендної плати переглядається, зокрема: у разі зміни розмірів земельного податку (підпункт 14.2); підвищення цін, тарифів, у тому числі внаслідок інфляції; зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством (підпункт 14.3). Земельна ділянка передається в оренду для розташування відділення банку та офісних приміщень (функціональне призначення). Цільове призначення земельної ділянки: землі комерційного використання.
Згідно з пунктами 21, 46 договору оренди від 12.12.2012 передача земельної ділянки орендарю здійснюється орендодавцем на умовах, що визначені у договорі, за актом прийому-передачі земельної ділянки, який підписується сторонами і є невід`ємним додатком до договору. Цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.
За змістом підпунктів 33.4, 33.6 пункту 33 договору № 231010004000782 орендар взяв на себе обов`язок своєчасно та в повному обсязі вносити орендну плату, а також самостійно щорічно індексувати розмір орендної плати відповідно до індексації нормативної грошової оцінки земель згідно з чинним законодавством.
Договір був зареєстрований в Управлінні Держкомзему у місті Запоріжжя Запорізької області, про що 12.12.2012 у Державному реєстрі земель вчинено запис за № 231010004000782. 
Невід`ємною частиною договору оренди від 12.12.2012 є витяг із технічної документації з нормативної грошової оцінки земель від 24.05.2012 № 1872, виданий стосовно орендованої земельної ділянки. 
Факт передачі позивачем та прийняття відповідачем земельної ділянки в оренду підтверджується актом приймання-передачі земельної ділянки, копія якого міститься в матеріалах справи.
11. Рішенням Господарського суду Запорізької області від 02.03.2015 у справі № 908/6284/14, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 29.04.2015, внесено зміни до договору оренди від 12.12.2012, зокрема, викладено його пункт 11 у такій редакції: 
"11. Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі та в розмірі 247 368,96 грн, що складає 8 % нормативної грошової оцінки за календарний рік у цінах 2014 року".
12. Запорізька міськрада рішенням від 30.06.2015 № 7 "Про затвердження нормативної грошової оцінки земель міста Запоріжжя" затвердила технічну документацію з нормативної грошової оцінки земель міста Запоріжжя, виконану Державним підприємством Українського державного науково-дослідного інституту проектування міст "Дніпромісто ім. Ю. М. Білоконя" (пункт 1 рішення); затвердила базову вартість одного квадратного метра земель міста Запоріжжя станом на 01.01.2013 у розмірі 239,50 грн, а з урахуванням коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель за 2014 рік - 299,14 грн (пункт 3 рішення). 
Вказаним рішенням затверджено економіко-планувальне зонування території міста Запоріжжя, значення коефіцієнтів місцерозташування згідно з додатком 1, значення коефіцієнтів впливу локальних факторів згідно з додатком 2 (пункти 5, 6). Нормативна грошова оцінка земель міста вводиться в дію з 01.01.2016 (пункт 7).
13. 30.06.2015 Міськрада прийняла рішення № 6 "Про встановлення податку на майно (у частині плати за землю)", згідно з додатком 3 до якого встановлено розмір орендної плати за використання земельних ділянок, які перебувають у державній або комунальній власності (у відсотках від їх нормативної грошової оцінки). 
Це рішення набирає чинності з дня його офіційного оприлюднення та вводиться в дію з 01.01.2016 (пункт 7 рішення).
14. Запорізька міськрада рішенням від 28.11.2018 № 26 "Про встановлення розміру орендної плати за землю" установила на території міста Запоріжжя розміри орендної плати згідно з додатком, в якому визначила розміри орендної плати за використання земельних ділянок, які перебувають у державній або комунальній власності (у відсотках від їх нормативної грошової оцінки). Пунктом 3 рішення передбачено, що рішення набирає чинності з дня його офіційного оприлюднення та вводиться в дію з 01.01.2019.
15. Із комісійних актів (протоколів) обстеження стану майна від 14.07.2022 і від 19.12.2022, складених за участю представників АТ "Мотор-Банк" і Шевченківської районної адміністрації Запорізької міськради, убачається, що об`єкти нерухомого майна за адресою: просп. Моторобудівників, 42, м. Запоріжжя, які належать Банку на праві власності, за результатами візуального огляду визначено як незначно пошкоджені та такі, що можуть бути відновлені шляхом поточного ремонту.
16. З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 29.01.2025 № 410182853 убачається, що відповідач АТ "Мотор-Банк" є власником об`єктів нерухомого майна, розташованих на орендованій земельній ділянці.
17. Із метою досудового врегулювання спору Департамент правового забезпечення Запорізької міськради направив Банку претензію від 30.01.2025 № 01/02-11/0133 із вимогою невідкладно сплатити суму заборгованості з орендної плати за користування спірною земельною ділянкою в сумі 2 039 568,19 грн, яка обліковується за відповідачем станом на 01.09.2024, проте вказану претензію залишено без відповіді.
Позиція Верховного Суду
18. Згідно з положеннями частини 1 статті 300 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Оскільки вимоги поданої касаційної скарги стосуються незгоди Банку із судовими рішеннями судів попередніх інстанції саме у частині задоволення позовних вимог про стягнення 1 656 626,54 грн заборгованості за договором оренди від 12.12.2012 і виключно в цій частині рішення суду першої інстанції було предметом апеляційного оскарження та перегляду, колегія суддів здійснює касаційний перегляд оскаржуваних рішення та постанови лише у відповідній частині позову.
19. Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши у межах вимог касаційної скарги наведені в ній доводи, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, подані заперечення, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, Верховний Суд вважає, що касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення з таких підстав. 
20. Статтею 21 Закону України № 161-XIV передбачено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до ПК України).
21. Відповідно до пункту 289.1 статті 289 ПК України для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок, у тому числі право на які фізичні особи мають як власники земельних часток (паїв), з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до законодавства.
Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, за індексом споживчих цін за попередній рік щороку розраховує величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель, на який індексується нормативна грошова оцінка сільськогосподарських угідь, земель населених пунктів та інших земель несільськогосподарського призначення станом на 1 січня поточного року, за певною формулою (пункт 289.2 статті 289 ПК України).
Отже, нормативна грошова оцінка земель є основою для визначення розміру орендної плати для земель державної і комунальної власності, а зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки є підставою для перегляду розміру орендної плати, який у будь-якому разі не може бути меншим, ніж встановлено положеннями підпункту 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 ПК України. 
22. Відповідно до статті 20 Закону України "Про оцінку земель" за результатами бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок складається технічна документація, а за результатами проведення експертної грошової оцінки земельних ділянок складається звіт. Дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель.
Згідно з частиною 3 статті 23 Закону України "Про оцінку земель" витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається органами, що здійснюють ведення Державного земельного кадастру.
23. Таким чином, результатом нормативної грошової оцінки конкретної земельної ділянки є технічна документація на неї, а надання витягу з технічної документації є послугою компетентного органу (Держгеокадастру та його територіальних органів), який веде відповідний облік згідно з Порядком ведення Державного земельного кадастру, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 № 1051 (далі - Порядок № 1051).
24. Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки - це роздруковані за допомогою програмного забезпечення актуальні дані про земельну ділянку, які є у Державному земельному кадастрі та технічній документації з нормативної грошової оцінки земель станом на певну дату. Витяг з нормативної грошової оцінки земельної ділянки може бути доказом проведення такої оцінки та визначати дані про таку оцінку як на момент його видачі, так за попередній період за умови, що нормативно-грошова оцінка земельної ділянки була сталою та не зазнала змін у цей період (аналогічний висновок викладено у пункті 7.19 постанови Великої Палати Верховного Суду від 09.11.2021 у справа № 905/1680/20).
Технічна документація на конкретну земельну ділянку, яка виготовляється на замовлення землекористувача (власника), відповідно до статті 20 Закону України "Про оцінку земель" також є джерелом інформації про нормативну грошову оцінку певної земельної ділянки.
25. Згідно з пунктом 286.2 статті 286 і підпунктом 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 ПК України для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельної ділянки; платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку; при поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.
26. Отже, як положення ПК України, так і законодавство про оцінку земель визнають належними доказами на обґрунтування оцінки землі довідку, витяг з Державного земельного кадастру щодо земельної ділянки, яка є об`єктом плати за землю, та технічну документацію на земельну ділянку, виготовлену компетентним органом.
27. З огляду на те, що земельним законодавством та ПК України не обмежується можливість подання доказів щодо нормативної грошової оцінки земельної ділянки державної (комунальної) власності для цілей сплати орендної плати виключно витягом з Державного земельного кадастру, належними доказами на обґрунтування нормативної грошової оцінки земельної ділянки можуть бути: технічна документація на спірну земельну ділянку, виготовлена компетентним органом для оформлення договору оренди, довідка з Державного земельного кадастру, витяг з Державного земельного кадастру, а також висновок судової експертизи про встановлення нормативної грошової оцінки спірної земельної ділянки, наданий відповідно до статей 98- 103 ГПК України, які містять інформацію щодо предмета спору в цій справі (аналогічні висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09.11.2021 у справі № 905/1680/20, постанові судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05.08.2022 у справі № 922/2060/20, постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.03.2023 у справі № 751/1543/19).
28. Витяги про нормативну грошову оцінку земельної ділянки формуються за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру на підставі актуальних відомостей про земельні ділянки, внесених до Державного земельного кадастру, а формування витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки здійснюється автоматично в режимі "реального часу", тобто на час звернення заявників, у зв`язку з чим програмним забезпеченням і чинним законодавством не передбачено формування вказаних витягів на певну дату, яка вже минула.
Зазначений усталений правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 29.05.2020 у справі № 922/2843/19, від 02.06.2020 у справі № 922/2845/19, від 07.07.2020 у справі № 922/3208/19, від 07.09.2020 у справі № 922/3671/19, від 28.09.2020 у справі № 922/4073/19, від 02.06.2021 у справі № 904/2269/19, від 09.12.2021 у справі № 922/4264/20.
29. На виконання положень статті 288 ПК України листом від 12.01.2024 № 6-28-0.222-323/2-23 Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру повідомила про значення коефіцієнтів індексації нормативної грошової оцінки земель і земельних ділянок за 1996- 2023 роки. Так, коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель і земельних ділянок: за 2017 рік складав 1,0; за 2018 рік - 1,0; за 2019 рік - 1,0; за 2020 рік - 1,0; за 2021 рік - 1,1; за 2022 рік - 1,15; за 2023 рік - 1,051.
30. Аналіз підпункту 69.14 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ "Перехідні положення" ПК України (у редакції, чинній із 06.05.2023) свідчить про те, що тимчасово, на період із 01.03.2022 по 31.12.2022, не нараховується та не сплачується плата за землю (орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) за земельні ділянки, що розташовані, окрім іншого, на територіях активних бойових дій та перебувають у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди, фізичних осіб - підприємців або юридичних осіб (схожий за змістом висновок викладено у пункті 44 постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25.02.2025 у справі № 908/929/24).
31. Отже, ураховуючи у сукупності зазначені вище правові висновки Верховного Суду, використовуючи нормативну грошову оцінку орендованої земельної ділянки, визначену у витягах від 08.08.2019 № 2420/207-19, від 04.10.2024 № НВ-2300134882024, коефіцієнти індексації нормативної грошової оцінки земель за період із 2017 по 2023 роки, достовірно перевіривши наведений позивачем розрахунок розміру орендної плати за користування орендарем спірною земельною ділянкою (за ставкою 8 % від її нормативної грошової оцінки), зважаючи на відсутність надання відповідачем контррозрахунку розміру позовних вимог, а також встановлені обставини часткового внесення Банком орендної плати в спірний період, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про доведеність існування заборгованості відповідача з орендної плати на загальну суму 1 656 626,54 грн, яка (заборгованість) виникла у періоди із 03.04.2017 по 28.02.2022 та з 01.01.2023 по 31.08.2024 у зв`язку з неналежним виконанням орендарем договірних зобов`язань за договором оренди від 12.12.2012.
32. Відповідач у поданій касаційній скарзі посилається на наявність підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 4 частини 2 статті 287 ГПК України, а саме: 
- якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 
- суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини 2 статті 287 цього Кодексу.
Щодо підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 1 частини 2 статті 287 ГПК України
33. Колегія суддів відхиляє доводи скаржника про неврахування апеляційним судом під час ухвалення оскаржуваної постанови висновку щодо застосування положень статті 201 ЗК України, пункту 271.2 статті 271 ПК України та статей 5, 15, 18, 23 Закону України "Про оцінку земель" у подібних правовідносинах (у контексті того, що судам попередніх інстанцій необхідно здійснювати перевірку розрахунку заявлених до стягнення коштів на предмет відповідності визначених у ньому сум у спірний період, а також з`ясовувати як підстави нарахування таких сум виходячи з розміру нормативної грошової оцінки земельної ділянки станом на 2023 рік, так і питання щодо наявності правових підстав для визначення розміру нормативної грошової оцінки спірної земельної ділянки, оскільки відповідне рішення уповноваженого органу щодо затвердження нормативної грошової оцінки земельної ділянки відсутнє у матеріалах справи), викладеного у пунктах 4.14- 4.16 постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.07.2025 у справі № 908/1301/24, з огляду на таке.
34. Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи. Під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де схожі предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин (такий правовий висновок викладено у пункті 60 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23.06.2020 у справі № 696/1693/15-ц).
При цьому на предмет подібності слід оцінювати саме ті правовідносини, які є спірними у порівнюваних ситуаціях. Встановивши учасників спірних правовідносин, об`єкт спору (які можуть не відповідати складу сторін справи та предмету позову) і зміст цих відносин (права й обов`язки сторін спору), суд має визначити, чи є певні спільні риси між спірними правовідносинами насамперед за їхнім змістом. А якщо правове регулювання цих відносин залежить від складу їх учасників або об`єкта, з приводу якого вони вступають у правовідносини, і в такому разі подібність слід також визначати за суб`єктним і об`єктним критеріями відповідно. Для встановлення подібності спірних правовідносин у порівнюваних ситуаціях суб`єктний склад цих відносин, предмети, підстави позовів і відповідне правове регулювання не обов`язково мають бути тотожними, тобто однаковими (такий правовий висновок наведено в пункті 39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.10.2021 у справі № 233/2021/19).
35. Так, на відміну від цієї справи, під час розгляду якої судами першої та апеляційної інстанцій встановлено факт неналежного виконання Банком зобов`язань із внесення орендної плати за договором оренди від 12.12.2012, тобто порушення орендарем договірного зобов`язання, ухвалюючи постанову від 01.07.2025 у справі № 908/1301/24 (предмет позову - стягнення 1 725 134,22 грн безпідставно набутих (збережених) коштів у виді орендної плати за використання земельної ділянки комунальної власності), якою було скасовано судові рішення судів попередніх інстанцій про задоволенні позову та передано справу на новий розгляд, Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду виходив з інших фактичних обставин - Товариство з обмеженою відповідальністю "ВЕКТОР-ІНВЕСТ, ЛТД" не сплачуючи в належному обсязі орендну плату за користування земельною ділянкою за відсутності укладеного договору оренди, фактично збільшило свої доходи, а Запорізька міськрада втратила грошові кошти у виді орендної плати. Тобто предметом особливого правового регулювання - статей 1212, 1214 ЦК України - є кондикційні правовідносини у справі № 908/1301/24.
36. Крім того, у пункті 4.14 постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.07.2025 у справі № 908/1301/24 зазначено таке:
"4.14. Разом з цим, суди попередніх інстанцій задовольняючи позовні вимоги про стягнення з відповідача грошових коштів згідно з наведеним у позовній заяві розрахунком, установили, що такий розрахунок здійснено на підставі рішень Запорізької міської ради від 30.06.2015 № 7 "Про затвердження нормативної грошової оцінки земель міста Запоріжжя" та від 28.11.2018 № 26 "Про встановлення розміру орендної плати за землю".
Крім того зі змісту розрахунку, наданого до позовної заяви, вбачається, що його здійснено виходячи з розміру нормативної грошової оцінки станом на 2023 рік у сумі 35 471 868,29 грн.
Проте суди попередніх інстанцій не здійснили перевірку розрахунку заявлених до стягнення коштів щодо відповідності визначених у ньому сум у спірний період - з 16.05.2018 по 31.10.2023, а також не з`ясували підстави нарахування таких сум виходячи з розміру нормативної грошової оцінки земельної ділянки станом на 2023 рік, як й не з`ясували питання щодо наявності правових підстав для визначення розміру нормативної грошової оцінки спірної земельної ділянки, оскільки відповідне рішення уповноваженого органу щодо затвердження нормативної грошової оцінки земельної ділянки відсутнє у матеріалах справи.
Суди безпідставно не надали належної оцінки доводам відповідача, викладеним у відзиві на позовну заяву, щодо обґрунтованості розрахунку заявлених до стягнення коштів".
Натомість матеріали справи містять рішення Запорізької міськради від 30.06.2015 № 7 "Про затвердження нормативної грошової оцінки земель міста Запоріжжя" і від 28.11.2018 № 26 "Про встановлення розміру орендної плати за землю", якими також керувався орендодавець при здійсненні розрахунку заборгованості з орендної плати. 
37. Водночас указані висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги у справі № 908/1301/24, які свідчать передусім про неповне з`ясування судами попередніх інстанцій обставин згаданої справи та передчасність зроблених ними висновків щодо обґрунтованості заявлених позовних вимог, стали підставою для скасування оскаржуваних судових рішень та передачі справи на новий розгляд до суду першої інстанції, але аж ніяк не про формування Верховним Судом висновку щодо застосування певних норм матеріального права (статті 201 ЗК України, пункту 271.2 статті 271 ПК України та статей 5, 15, 18, 23 Закону України "Про оцінку земель"), які регулюють спірні договірні правовідносини у цій справі, а саме пов`язані із внесенням орендної плати за договором оренди від 12.12.2012.
38. Стосовно визначення, що саме вважати правовим висновком Верховного Суду, Велика Палата Верховного Суду зазначає, що чинний ГПК України оперує поняттям "висновок" у різних значеннях, зокрема таких, як: умовивід суду; висновок щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, а також викладений у постанові Верховного Суду висновок по суті позовних вимог, вимог апеляційної або касаційної скарги; складова резолютивної частини судового рішення.
За змістом статей 314, 315 ГПК України постанова, прийняттям якої завершується перегляд судових рішень у касаційному порядку, складається із вступної, описової, мотивувальної і резолютивної частин; у мотивувальній частині рішення, зокрема, зазначаються висновки за результатами розгляду касаційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд, а в резолютивній частині - відповідний висновок суду касаційної інстанції по суті вимог касаційної скарги і позовних вимог.
З огляду на викладене висновком щодо застосування норми права в подібних правовідносинах якраз і є висновок за результатами розгляду касаційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд, а також висновок про те, як саме повинна застосовуватися норма права, та який має міститися в мотивувальній частині постанови суду касаційної інстанції.
Аналогічні висновки викладено в пунктах 48- 51 ухвали Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2024 про повернення справи № 911/1095/22 Верховному Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду для розгляду.
39. З урахуванням доктринального тлумачення поняття "висновок щодо застосування норми права" можна виснувати, що Верховний Суд має повноваження щодо перевірки того, чи наявний взагалі в постанові (постановах), на які посилається скаржник, висновок щодо застосування норми права, тоді як аналіз того, чи є висновок саме висновком щодо застосування норми права, можна визначити за такими критеріями: 
1) висновок щодо застосування норми права повинен містити посилання на конкретну норму (норми) матеріального або процесуального права;
2) такий висновок повинен не буквально повторювати норму права, а розширювати чи тлумачити її зміст або усувати законодавчу прогалину;
3) висновок повинен бути абстрактним та універсальним, тобто застосовним до інших випадків у подібних правовідносинах;
4) висновок щодо застосування норми права необхідно відрізняти від правової оцінки суду.
40. Отже, враховуючи наведені вище критерії визначення висновку щодо застосування норми права, колегія суддів вважає, що викладене у пунктах 4.14, 4.16 постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.07.2025 у справі № 908/1301/24 саме лише посилання на передчасність висновків судів попередніх інстанцій щодо обґрунтованості розрахунку заявлених до стягнення коштів означає, що вказане посилання не слід ототожнювати із самостійним висновком Верховного Суду щодо застосування норми права як таке, що по-перше, взагалі не містить посилання як на конкретну норму матеріального або процесуального права, а по-друге, не містить того, як саме повинна застосовуватися відповідна норма права (у розумінні частини 2 статті 315 ГПК України).
Адже зазначене посилання є виключно правовою оцінкою Верховним Судом висновків судів попередніх інстанцій в контексті неповноти дослідження ними обставин справи в їх сукупності, яка (неповнота) власне й зумовила передчасність висновку судів про обґрунтованість позовних вимог у справі № 908/1301/24.
41. При цьому колегія суддів наголошує, що у поданій касаційній скарзі відповідач вдається виключно до цитування Верховним Судом у пункті 4.15 зазначеної постанови певних норм процесуального права (статей 76, 77, 86, 236, 237 ГПК України), проте вказані посилання скаржника не можна ототожнювати із самостійним висновком Верховного Суду щодо застосування норм матеріального або процесуального права як такі, що не містять того, як саме повинна застосовуватися відповідна норма права (у розумінні частини 2 статті 315 ГПК України).
42. Цитування скаржником окремих висновків суду касаційної інстанції, викладених у постановах у справах, фактичні обставини в яких є відмінними, а правовідносини - неподібними до правовідносин, що склалися у справі № 910/11598/23, не є належним правовим обґрунтуванням передбаченої пунктом 1 частини 2 статті 287 ГПК України підстави касаційного оскарження.
43. Наведене вище переконливо свідчить як про різні фактичні обставини, що формують зміст спірних правовідносин, так і про їх неоднакове правове регулювання у справі № 908/1301/24 і в цій справі, у зв`язку з чим немає підстав для висновку про подібність правовідносин у зазначених справах.
44. Таким чином, за змістовим, суб`єктним і об`єктним критеріями правовідносини у справі № 908/1301/24 та у справі № 908/431/25, що наразі розглядається, не є подібними з огляду на істотні відмінності в нормативно-правовому регулюванні прав та обов`язків сторін, що зумовлює різний зміст спірних правовідносин, і, як наслідок, виключає застосування вказаного скаржником правового висновку як нерелевантного для вирішення цього спору.
45. Отже, наведена скаржником підстава касаційного оскарження, передбачена пунктом 1 частини 2 статті 287 ГПК України, не отримала підтвердження після відкриття касаційного провадження, в зв`язку з чим касаційне провадження за касаційною скаргою Банку у частині вказаної підстави підлягає закриттю згідно з пунктом 5 частини 1 статті 296 цього Кодексу.
Щодо підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 4 частини 2 статті 287 ГПК України
46. За змістом пункту 4 частини 2 статті 287 та пункту 1 частини 3 статті 310 ГПК України підставою касаційного оскарження є недослідження судом зібраних у справі доказів, однак за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 287 цього Кодексу.
47. На обґрунтовування підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 4 частини 2 статті 287 ГПК України, скаржник посилається на відсутність дослідження судами зібраних у справі доказів, зокрема, витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку спірної земельної ділянки, згідно з яким її нормативна грошова оцінка станом на 29.04.2019 становила 9 086 335,92 грн.
48. Згідно з пунктом 1 частини 3 статті 310 ГПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1- 3 частини 2 статті 287 цього Кодексу.
49. Таким чином, за змістом пункту 1 частини 3 статті 310 ГПК України достатньою підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є не саме по собі порушення норм процесуального права у виді недослідження судом зібраних у справі доказів, а зазначене процесуальне порушення в сукупності з належним обґрунтуванням скаржником заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1- 3 частини 2 статті 287 цього Кодексу.
50. Натомість зміст касаційної скарги переконливо свідчить про те, що доводи відповідача зводяться передусім до посилань на необхідність переоцінки наявних у справі доказів, але, як зазначено вище, скаржник при цьому належним чином не обґрунтував у касаційній скарзі наявності хоча би однієї з підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини 2 статті 287 ГПК України.
51. За таких обставин, а саме за умови відсутності підтвердження будь-якої з інших підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини 2 статті 287 ГПК України, колегія суддів не бере до уваги доводи скаржника про неповне дослідження судами першої та апеляційної інстанцій зібраних у справі доказів, а тому підстава касаційного оскарження, визначена пунктом 4 частини 3 статті 310 ГПК України, також не отримала підтвердження під час касаційного провадження.
52. Таким чином, наведена скаржником підстава касаційного оскарження, передбачена пунктом 4 частини 2 статті 287 ГПК України, також не отримала свого підтвердження під час касаційного провадження, що виключає скасування оскаржуваних рішення та постанови з цієї підстави.
53. Отже, суди першої та апеляційної інстанцій, дослідивши зібрані у справі докази в їх сукупності, дійшли правильного висновку про часткове задоволення позову (у частині стягнення з Банку 1 656 626,54 грн заборгованості), а тому оскаржувані рішення та постанову необхідно залишити без змін.
54. Із наведених раніше мотивів колегія суддів погоджується з обґрунтованими доводами позивача, викладеними у відзиві на касаційну скаргу.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
55. Відповідно до частин 1, 2, 4, 5 статті 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
56. З огляду на те, що наведена скаржником підстава касаційного оскарження, передбачена пунктом 1 частини 2 статті 287 ГПК України, не отримала підтвердження після відкриття касаційного провадження, колегія суддів на підставі пункту 5 частини 1 статті 296 цього Кодексу дійшла висновку про необхідність закриття касаційного провадження за касаційною скаргою АТ "Мотор-Банк" у частині зазначеної підстави касаційного оскарження.
57. У свою чергу, інша підстава касаційного оскарження, передбачена пунктом 4 частини 2 статті 287 ГПК України, не отримала підтвердження під час касаційного провадження, що виключає скасування оскаржуваних рішення та постанови із зазначеної підстави.
58. Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог і заперечень проти них, місцевий та апеляційний господарські суди дійшли правильного висновку про часткове задоволення позову (у частині стягнення 1 656 626,54 грн заборгованості з орендної плати за землю), як наслідок, оскаржувані рішення та постанову ухвалено з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.
59. За змістом пункту 1 частини 1 статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.
60. Відповідно до частини 1 статті 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
61. Ураховуючи межі перегляду справи в касаційній інстанції, встановлені статтею 300 ГПК України, колегія суддів вважає, що доводи відповідача, викладені у касаційній скарзі, не отримали підтвердження під час касаційного провадження, не спростовують висновку судів першої та апеляційної інстанцій про часткове задоволення позовних вимог, у зв`язку з чим немає підстав для задоволення касаційної скарги і скасування оскаржуваних рішення та постанови.
Розподіл судових витрат
62. Судовий збір за подання касаційної скарги в порядку статті 129 ГПК України покладається на скаржника.
Керуючись статтями 296, 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:
Касаційне провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства "Мотор-Банк" у частині підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, закрити.
Касаційну скаргу Акціонерного товариства "Мотор-Банк" у частині підстави, передбаченої пунктом 4 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Запорізької області від 16.06.2025 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 30.03.2026 у справі № 908/431/25 залишити без змін. 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Ю. Я. Чумак

Судді Т. Б. Дроботова

Н. О. Багай