Справа № 576/1381/26
Провадження № 2/576/783/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2026 року м. Глухів

Глухівський міськрайонний суд Сумської області в складі:
головуючого судді Сапона О.В.
розглянувши у спрощеному провадженні без повідомлення сторін справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи його тим, що він є батьком їх спільних з відповідачем дітей – доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 27.09.2020 з позивача на користь ОСОБА_5 було стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 386 грн. до досягнення нею повноліття. 
Крім того, рішенням Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 26.09.2023 з позивача на користь відповідача було стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 10.07.2023 і до досягнення дитиною повноліття.
На даний час, обставини змінилися таким чином, що позивач не в змозі сплачувати аліменти на утримання своєї доньки ОСОБА_4 у встановленому рішенням суду розмірі.
Так, позивач, будучи військовослужбовцем та виконуючи бойові завдання, у січні 2024 року отримав травми, лікування яких потребує значних матеріальних витрат. Крім того, на утриманні позивача перебуває його батько – ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який є інвалідом ІІІ групи. Також він сплачує аліменти на утримання своєї неповнолітньої доньки від іншого шлюбу.
За таких обставин позивач просить змінити розмір аліментів, що стягуються з нього на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , стягнувши їх у розмірі 1/6 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення від дати набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.
Ухвалою суду від 01 червня 2026 року відкрито спрощене провадження у даній справі. Цього ж дня ухвала про відкриття провадження була направлена учасникам справи. Крім того, відповідачу позивачем були направлені копія позовної заяви разом з доданими до неї документами. Також відповідачу судом був визначений п`ятнадцятиденний строк з дня вручення їй копії ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позов. 
З матеріалів справи вбачається, що представник відповідача адвокат Рубан О.М. подав до суду відзив, суть якого зводиться до того, що позивач є працездатним, має стабільний дохід та має можливість сплачувати аліменти у розмірі, визначеному рішенням суду. Жодних документальних підтверджень про утримання батька позивачем не надано. Документальних підтверджень, що позивач несе витрати на своє лікування ним не надано, жодного касового, фіскального чеку також не надано. Крім того, зауважив, що розмір аліментів, які позивач сплачує на утримання неповнолітньої доньки від іншого шлюбу є незначним. За таких обставин просить суд відмовити у задоволенні позову.
Від представника позивача адвоката Камочкіної А.Ю. до суду надійшла відповідь на відзив, у якій остання наголосила на тому, що позивачем на утримання неповнолітньої дитини від іншого шлюбу ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сплачуються аліменти у більшому розмірі аніж було визначено рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 27.09.2010. Крім того, зазначила, що згідно розрахунку заборгованості по ВП № 73638513 щодо сплати аліментів на дитину – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , позивач сплачує аліменти у розмірі від 25 000 грн. до 31 000 грн. Також вважає, що зменшення розміру аліментів, що стягуються на двох дітей від першого шлюбу та другого шлюбу з 1/4 частки до 1/6 не призведе до порушень прав дитини на належний рівень життя та забезпечення.
Представником відповідача до суду було надано заперечення на відповідь на відзив, у якому останній зауважив, що позивач не надав належних та допустимих доказів, які б підтверджували погіршення його майнового стану чи зміну сімейного стану.
Безпосередньо дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.
Так, судом встановлено, що позивач є батьком їх спільних з відповідачем дітей – доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 27.09.2020 з позивача на користь ОСОБА_5 було стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 386 грн. до досягнення нею повноліття. 
Крім того, рішенням Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 26.09.2023 з позивача на користь відповідача було стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 10.07.2023 і до досягнення дитиною повноліття. 
Згідно з вимогами статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Частиною третьою статті 181 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Відповідно до частини першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного морального і соціального розвитку дитини.
Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду.
У статті 192 СК України наведено перелік обставин, за яких суд може винести рішення, зокрема, про збільшення (зменшення) розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я як особи, з якої стягуються аліменти, так і особи, на користь кого вони стягуються, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тому, виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів та доведеними при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду.
Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.
Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки статті 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (статті 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», статті 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», статті 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).
Аналіз наведених правових норм свідчить про те, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти – платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. За правилами статті 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили.
Згідно зі статтею 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.
Таким чином, при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі.
Звертаючись до суду із вказаним позовом про зменшення розміру аліментів позивач посилався на те, що він сплачує аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей. Зазначає, що він, будучи військовослужбовцем та виконуючи бойові завдання, у січні 2024 року отримав травми, лікування яких потребує значних матеріальних витрат. Крім того, посилається на те, що на його утриманні перебуває його батько – ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який є інвалідом ІІІ групи.
Вказані обставини за твердженням позивача суттєво впливають на його фінансовий стан та його можливість у повному обсязі виконувати обов`язок зі сплати аліментів на утримання дітей у раніше визначеному розмірі.
Проте, суд не вважає зазначені позивачем обставини та надані ним докази достатніми підставами для задоволення його позову.
З наданих позивачем медичних документів встановлено, що він має захворювання, пов`язані з проходженням військової служби, перебував на стаціонарному лікуванні з діагнозом: Хронічна вертеброгенна дорсалгія, люмбоішіалгія загострення, помірний м`язово-тонічний синдром, порушення статико-динамічної функції хребта. Проте, він є працездатним, оскільки відомості, які б вказували на неможливість або обмеження у працевлаштуванні, відсутні.
Позивачем не надано будь-яких доказів про понесені ним витрати на лікування, які б суттєво впливали на його майновий стан.
Так само, суду не надано будь-яких доказів про понесені ним витрати на лікування свого батька. 
Відповідно до вказаного вище рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 26.09.2023 визначений судом розмір аліментів відповідає вимогам сімейного законодавства.
Частиною третьою статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII, загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.
Таким чином розмір аліментів, які стягуються з відповідача на двох малолітніх дітей не перевищує встановлений законом загальний розмір відрахувань із заробітної плати позивача, встановлений ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження».
Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Позивачем не надано переконливих та достатніх доказів на підтвердження того, що наведені ним зміни у стані здоров`я, сімейні обставини впливають на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі.
За таких обставин суд приходить до висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позову, оскільки належними та допустимими доказами позивачем не підтверджено погіршення його майнового стану, а також зміни його сімейного стану, які б були безумовною підставою для зменшення розміру аліментів
Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 178, 247, 274-279, 263-265 ЦПК України, суд - 

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову  ОСОБА_1 , зареєстрованого по АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , до ОСОБА_2 , зареєстрованої по АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , про зменшення розміру аліментів –відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Суддя Глухівського міськрайонного суду О.В.Сапон