КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 серпня 2026 року справа № 320/38551/25
Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Вісьтак М. Я., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні) в приміщенні суду м. Києва адміністративну справу за позовом  ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві (код ЄДРПОУ 42098368, місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

До Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі - відповідач), в якому просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо ненарахування та невиплати з 13.12.2024 ОСОБА_1 щомісячної грошової виплати у розмірі 2 (двох) мінімальних заробітних плат (встановлених на 1 січня календарного року із розрахунку на місяць) відповідно до пункту 2 статті 4 Закону України «Про щомісячну грошову виплату деяким категоріям громадян»;
- зобов?язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві призначити ОСОБА_1 з 13.12.2024 щомісячну грошову виплату у розмірі 2 (двох) мінімальних заробітних плат (встановлених на 1 січня календарного року із розрахунку на місяць) відповідно до пункту 2 статті 4 Закону України «Про щомісячну грошову виплату деяким категоріям громадян», а також здійснити перерахунок та виплату недоплачених сум щомісячної грошової виплати за період, починаючи з 13.12.2024.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями для розгляду зазначеної справи визначено головуючого суддю - Вісьтак М. Я.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 01.08.2025 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі. 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 є військовим пенсіонером, перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві і отримує пенсію відповідно до Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». 13.12.2024 Позивач звернувся із заявою щодо призначення йому щомісячної грошової виплати деяким категоріям громадян з числа осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною і брали безпосередню участь у захисті суверенітету та територіальної цілісності України, та членам сімей загиблих (померлих) громадян з числа осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною (орден Богдана Хмельницького І ступеня від 02.05.2019, орден Богдана Хмельницького ІІ ступеня від 24.05.2011, орден Богдана Хмельницького ІІІ ступеня від 20.12.2003) відповідно до Закону України «Про щомісячну грошову виплату деяким категоріям громадян» № 2454-IX від 27.07.2022. Відповідач відмовив у задоволенні заяви у зв`язку з відсутністю правових підстав. Позивач вважає таку відмову протиправною та наполягає на нарахуванні й виплаті доплати відповідно до Постанови № 713, тому просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
У вказаний строк відповідач не надав суду відзив на позовну заяву, відповідно до вимог ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України, без поважних причин.
У матеріалах справи міститься довідка про доставку електронного листа, що свідчить про отримання відповідачем 03.08.2025 року копії ухвали суду про відкриття провадження, у його електронний кабінет. 
Строк, встановлений для надання відзиву на позовну заяву станом на день ухвалення рішення сплив.
Будь-яких заяв від відповідача не надходило, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості встановити його правову позицію щодо предмета спору.
Відповідно до ч. 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України , у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Процесуальні засади розгляду справи у письмовому провадженні.
Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило.
Оскільки розгляд справи відбувався в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались.
На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України).
Встановлені судом обставини.
ОСОБА_1 є військовим пенсіонером, перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві і отримує пенсію відповідно до Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
02.04.2025 року листом № 2600-0202-8/58291 Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві у відповідь на адвокатський запит представника позивача від 26.03.2025 року № 5162678-03/25 надало копію рішення від 22 грудня 2024 року про відмову у призначенні ОСОБА_1 щомісячної грошової виплати у розмірі 2 (двох) мінімальних заробітних плат.
ОСОБА_1 особа, яку нагороджено орденом Богдана Хмельницького усіх трьох ступенів, (орден Богдана Хмельницького І ступеня від 02.05.2019, орден Богдана Хмельницького ІІ ступеня від 24.05.2011, орден Богдана Хмельницького ІІІ ступеня від 20.12.2003), що підтверджується матеріалами пенсійної справи, листом ГУ ПФУ в м. Києві від 02.04.2025 р. № 2600-0202-8/58291.
Релевантні джерела права, оцінка та висновки суду.
В силу вимог частини першої статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
Відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат для догляду, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом. 
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Закон України «Про щомісячну грошову виплату деяким категоріям громадян» від 27 липня 2022 року № 2454-IX ( далі - Закон № 2454-IX), забезпечує створення належних умов для життєзабезпечення деяких категорій громадян з числа осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, які брали безпосередню участь у захисті суверенітету та територіальної цілісності України (далі - деякі категорії громадян з числа осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), та членів сімей загиблих (померлих) громадян з числа осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, шляхом встановлення їм щомісячної грошової виплати.
За приписами частини 1 статті 1 Закону № 2454-IX спрямований на створення належних умов для життєзабезпечення деяких категорій громадян з числа осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, та членів сімей загиблих (померлих) громадян з числа осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, шляхом встановлення їм щомісячної грошової виплати.
Відповідно до частини 1 статті 2 Закону № 2454-IX дія цього Закону поширюється на деякі категорії громадян з числа осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, а також на членів сімей загиблих (померлих) громадян з числа осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною.
Згідно з частиною 2 статті 2 Закону № 2454-IX до деяких категорій громадян з числа осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, належать особи, які брали безпосередню участь у захисті суверенітету та територіальної цілісності України та:
1) яким, починаючи з 2014 року, присвоєно звання Герой України з врученням ордену "Золота Зірка";
2) яких, починаючи з 2014 року, нагороджено орденом Богдана Хмельницького трьох ступенів;
3) яких, починаючи з 2014 року, нагороджено орденом "За мужність" трьох ступенів;
4) яких, починаючи з 2014 року, нагороджено орденом княгині Ольги трьох ступенів;
5) яких нагороджено відзнакою Президента України "Хрест бойових заслуг".
Відповідно до частини 1 статті 4 Закону № 2454-IX Щомісячна грошова виплата виплачується з дня звернення за її призначенням:
1) особам, зазначеним у пункті 1 частини другої статті 2 цього Закону, - у розмірі трьох мінімальних заробітних плат, встановлених на 1 січня календарного року (із розрахунку на місяць);
2) особам, зазначеним у пункті 2 частини другої статті 2 цього Закону, - у розмірі двох мінімальних заробітних плат, встановлених на 1 січня календарного року (із розрахунку на місяць);
3) особам, зазначеним у пунктах 3 і 4 частини другої статті 2 цього Закону, - у розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня календарного року (із розрахунку на місяць);
3^-1) особам, зазначеним у пункті 5 частини другої статті 2 цього Закону, - у розмірі 1,5 мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня календарного року (із розрахунку на місяць);
4) членам сімей, зазначеним у частині третій статті 2 цього Закону, - у розмірі 1,5 мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня календарного року (із розрахунку на місяць), яка призначається і виплачується рівними частинами двом та більше членам сім`ї.
Закон України «Про державні нагороди України» № 1549-III (далі - Закон № 1549-III), відповідно до Конституції України встановлює державні нагороди України для відзначення громадян за особисті заслуги перед Україною.
Відповідно до статті 1 Закону № 1549-III Державні нагороди України (далі - державні нагороди) є вищою формою відзначення громадян за видатні заслуги у розвитку економіки, науки, культури, соціальної сфери, захисті Вітчизни, охороні конституційних прав і свобод людини, державному будівництві та громадській діяльності, за інші заслуги перед Україною.
За приписами абзацу 4 статті 7 Закону № 1549-III орден Богдана Хмельницького, II, III ступеня - для нагородження громадян України за особливі заслуги у захисті державного суверенітету, територіальної цілісності, у зміцненні обороноздатності та безпеки України.
Указом Президента України від 30 січня 2004 року № 112/2004 затверджено статут ордена Богдана Хмельницького ( далі - статут) .
Відповідно до пункту 1 Орден Богдана Хмельницького встановлено для нагородження 
громадян України за особливі заслуги у захисті державного суверенітету, територіальної цілісності, у зміцненні обороноздатності та безпеки України.
За приписами пункту 2 статуту ОСОБА_2 має три ступені: орден Богдана Хмельницького I ступеня, орден Богдана Хмельницького II ступеня, орден Богдана Хмельницького III ступеня. Вищим ступенем ордена є I ступінь. Нагородження орденом Богдана Хмельницького здійснюється послідовно, починаючи з III ступеня.
Відповідно до пункту 3 статуту Орденом Богдана Хмельницького I ступеня нагороджуються військовослужбовці та працівники Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, та інші особи за визначні особисті заслуги у захисті державного суверенітету, територіальної цілісності, у зміцненні обороноздатності та безпеки України.
За приписами пункту 4 статуту Орденом Богдана Хмельницького II ступеня нагороджуються: військовослужбовці та працівники Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, та інші особи за особисту хоробрість, самовідданість і мужність, виявлені у зміцненні обороноздатності та безпеки України; учасники бойових дій у період Великої Вітчизняної війни 1941-1945 років з нагоди 60-річчя Перемоги у Великій Вітчизняній війні.
Відповідно до пункту 5 статуту ОСОБА_2 ступеня нагороджуються військовослужбовці та працівники Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, та інші особи за бездоганне виконання військового та службового обов`язку, виявлену при цьому доблесть і честь.
Як встановлено судом,  ОСОБА_1 є військовим пенсіонером, перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві і отримує пенсію відповідно до Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Сторона позивача вказує, що ОСОБА_1 є особою , яку нагороджено орденом Богдана Хмельницького усіх трьох ступенів, (орден Богдана Хмельницького І ступеня від 02.05.2019, орден Богдана Хмельницького ІІ ступеня від 24.05.2011, орден Богдана Хмельницького ІІІ ступеня від 20.12.2003), що підтверджується матеріалами пенсійної справи, листом ГУ ПФУ в м. Києві від 02.04.2025 р. № 2600-0202-8/58291.
Рішення від 22 грудня 2024 року Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві повідомило про відмову у призначенні ОСОБА_1 з 13.12.2024 щомісячну грошову виплату у розмірі 2 (двох) мінімальних заробітних плат (встановлених на 1 січня календарного року із розрахунку на місяць) відповідно до пункту 2 статті 4 Закону України «Про щомісячну грошову виплату деяким категоріям громадян».
Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Частиною першою статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до частини другої статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (частини перша та друга статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України).
Згідно з частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Відповідно до положень статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Враховуючи частину 2 статті 2 Закону України «Про щомісячну грошову виплату деяким категоріям громадян» від 27 липня 2022 року № 2454-IX до деяких категорій громадян з числа осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, належать особи, які брали безпосередню участь у захисті суверенітету та територіальної цілісності України яких, починаючи з 2014 року, нагороджено орденом Богдана Хмельницького трьох ступенів, у суду відсутні підстави для задоволення позову у повному обсязі.
Судові витрати по справі.
Відповідно до вимог ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України підстави для розподілу судових витрат у суду відсутні, оскільки у задоволенні позову відмовлено.
З огляду на наведене та керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 242-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
в и р і ш и в:
1. У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві (код ЄДРПОУ 42098368, місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.
2. Копію рішення вручити (надіслати) учасникам справи в порядку, передбаченому статтею 251 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення .
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Вісьтак М.Я.