Справа № 560/17070/25
	
РІШЕННЯ
іменем України

21 липня 2026 року	м. Хмельницький	

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Печеного Є.В., розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі – позивачка) звернулася до суду з позовом до Головного управління ДПС у Хмельницькій області (далі – відповідач), у якому просить визнати незаконними та скасувати податкові повідомлення-рішення: від 19.08.2025 № 0199520705 на суму 24 000,00 грн; від 19.08.2025 № 0199530705 на суму 24 000,00 грн; від 19.08.2025 № 0199540705 на суму 140,00 грн.
Ухвалою від 08.10.2025 суд відкрив провадження у справі та визначив її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження.
Згідно із заявами по суті справи, позивачка позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити з таких підстав. 
Позивачка вважає оскаржувані податкові повідомлення-рішення протиправними та такими, що підлягають скасуванню.
На обґрунтування позову зазначає, що фактична перевірка проведена з порушенням вимог Податкового кодексу України, оскільки, на думку позивачки, перевірка проведена за відсутності належних правових підстав, копія наказу на проведення перевірки їй не вручалася, а посадові особи контролюючого органу прибули на місце проведення перевірки вже з оформленим та зареєстрованим актом перевірки.
Також вказує, що акт фактичної перевірки не містить доказів порушення саме ФОП ОСОБА_1 . 
На думку позивачки, висновки контролюючого органу ґрунтуються на протоколі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 та постанові Дунаєвецького районного суду Хмельницької області, які стосуються іншої особи, а не позивачки.
Крім того, зазначає, що під час фактичної перевірки 23.07.2025 контролюючий орган не проводив контрольну розрахункову операцію, не фіксував фактичної наявності тютюнових виробів без марок акцизного податку, не проводив інвентаризації товарних запасів і не встановив безпосередньо під час перевірки факту продажу тютюнових виробів без ліцензії, без марок акцизного податку та без застосування РРО/ПРРО.
Також вказує, що в акті перевірки відповідні графи щодо працівників не заповнені, а тому, на її думку, акт не підтверджує, що ОСОБА_2 була найманим працівником позивача.
Окремо посилається на те, що протокол про адміністративне правопорушення складений за ч. 1 ст. 156 КУпАП, а не за ст. 155-1 КУпАП, тому, на її думку, цей протокол не може підтверджувати порушення законодавства про застосування РРО/ПРРО.
Відповідно до відзиву на позов, відповідач проти позову заперечує та просить відмовити в його задоволенні з огляду на таке.
Зазначає, що фактична перевірка була призначена наказом від 18.07.2025 № 3037-П на підставі пп. 80.2.2 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України у зв`язку з отриманням інформації про можливі порушення законодавства щодо обігу підакцизних товарів, ліцензування та застосування РРО/ПРРО.
Стверджує, що позивачка отримала копію наказу, ознайомилася з направленнями на проведення фактичної перевірки № 4864 і № 4865 від 18.07.2025 та зі службовими посвідченнями посадових осіб контролюючого органу. 
На підтвердження цього відповідач посилається на відповідні записи та підписи у направленнях на перевірку.
Також зазначає, що фактичною підставою для перевірки був лист ГУНП в Хмельницькій області № 60225-2025 від 08.04.2025, яким до ГУ ДПС направлено копії протоколів про адміністративні правопорушення за ч. 1 ст. 156 КУпАП, зокрема протокол серії ВАД № 272418 щодо ОСОБА_2 .
Відповідач вказує, що ОСОБА_2 була найманим працівником ФОП ОСОБА_1 , що підтверджується Додатком Д1 до Податкового розрахунку за березень 2025 року та Додатком Д1 за липень 2025 року.
Щодо податкового повідомлення-рішення № 0199520705 відповідач зазначає, що реалізація тютюнових виробів здійснювалася без наявної відповідної ліцензії на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами.
Щодо податкового повідомлення-рішення № 0199540705 відповідач зазначає, що фіскальний чек на продаж двох пачок сигарет “Ritm” та трьох пачок сигарет у поліетиленовому пакуванні на загальну суму 140,00 грн не сформовано та не надано, а відсутність такого чека підтверджується витягом із СОД РРО за 02.03.2025.
На думку відповідача, адміністративна відповідальність працівника за КУпАП і фінансова відповідальність суб`єкта господарювання за Законом України № 265/95-ВР та Законом України № 3817-IX є різними видами юридичної відповідальності, які не виключають одна одну.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини.
Головним управлінням ДПС у Хмельницькій області 23.07.2025 проведено фактичну перевірку господарської одиниці - магазину за адресою: АДРЕСА_1 , у якому здійснює господарську діяльність ФОП ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .
В акті перевірки зазначено початок перевірки - 23.07.2025 о 14:50.
Перевірку здійснювали головні державні інспектори ГУ ДПС у Хмельницькій області Попович Олег Валерійович та Степанюк Євгеній Миколайович на підставі направлень на перевірку № 4864 і № 4865 від 18.07.2025.
З акта перевірки вбачається, що перевірка проведена у присутності ОСОБА_1 . 
У таблиці щодо оформлення трудових відносин відповідні графи щодо працівників не заповнені.
В акті перевірки зазначено, що позивач використовує програмний РРО з фіскальним номером 4000643039, дата реєстрації - 26.09.2023. 
Також зафіксовано, що ПРРО фіскалізовано, забезпечено використання режиму попереднього програмування найменування, цін товарів та обліку їх кількості, створення фіскальних звітних чеків і створення контрольних стрічок.
У пп. 2.2.20 акта перевірки контролюючий орган зазначив такі порушення: реалізація тютюнових виробів без відповідної ліцензії на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами; реалізація тютюнових виробів без марок акцизного податку; непроведення розрахункової операції через зареєстрований та фіскалізований ПРРО на загальну суму 140,00 грн.
В акті перевірки зазначено, що висновки щодо цих порушень зроблені на підставі протоколу про адміністративне правопорушення від 02.03.2025 серії ВАД № 272418 та постанови Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 03.04.2025 у справі № 674/438/25, провадження № 3/674/186/25. 
Вказані документи зазначені додатками до акта перевірки разом із X-звітом.
До матеріалів справи долучено, зокрема лист ГУНП в Хмельницькій області № 60225-2025 від 08.04.2025, яким до ГУ ДПС направлено копії протоколів про адміністративні правопорушення за ч. 1 ст. 156 КУпАП, зокрема протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 272418.
З постанови Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 03.04.2025 у справі № 674/438/25 (набрала законної сили 15.04.2025) вбачається, що 02.03.2025 близько 14:50 ОСОБА_2 , яка працювала продавцем магазину ФОП " ОСОБА_1 ", перебуваючи на робочому місці у приміщенні магазину по АДРЕСА_1 , продала дві пачки сигарет “Ritm” по 25 грн та три пачки сигарет у поліетиленовому пакуванні по 30 грн без марок акцизного податку.
Цією постановою ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 156 КУпАП, однак звільнено від адміністративної відповідальності за малозначністю, обмежившись усним зауваженням. 
Також постановлено конфіскувати відповідні тютюнові вироби у власність держави.
З Додатка Д1 до Податкового розрахунку за березень 2025 року вбачається, що ОСОБА_2 зазначена як застрахована особа ФОП ОСОБА_1 ; у документі зазначено 31 календарний день перебування у трудових відносинах, нараховану заробітну плату 8000 грн та ЄСВ 672,80 грн.
Аналогічні відомості щодо перебування ОСОБА_2 у трудових відносинах із позивачем містяться у Додатку Д1 за липень 2025 року.
У матеріалах справи наявний витяг із СОД РРО за 02.03.2025 щодо ПРРО № 4000643039. 
З нього вбачається відкриття зміни 02.03.2025 о 07:27:59, закриття зміни 02.03.2025 о 16:11:23 та перелік фіскалізованих операцій за цей день.
Після складення акта перевірки позивачка подала заперечення від 06.08.2025, які отримані контролюючим органом 08.08.2025. 
Позивачку повідомлено про розгляд матеріалів перевірки 15.08.2025 о 11:00 за адресою: м. Хмельницький, вул. Пилипчука, 17.
Комісія ГУ ДПС у Хмельницькій області за результатами розгляду заперечень склала висновок № 89/22-01-07-05/2311403582 від 15.08.2025, яким визнала висновки акта фактичної перевірки правомірними та такими, що відповідають нормам чинного законодавства.
19.08.2025 відповідач прийняв три податкові повідомлення-рішення: № 0199520705 на суму 24 000,00 грн; № 0199530705 на суму 24 000,00 грн; № 0199540705 на суму 140,00 грн.
З розрахунку штрафних санкцій до податкових повідомлень-рішень вбачається, що загальна сума застосованих санкцій становить 48 140,00 грн, з яких 140,00 грн - за порушення Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 № 265/95-ВР, 24 000,00 грн - за порушення п. 11 ч. 2 ст. 73 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» від 18.06.2024 № 3817-IX, 24 000,00 грн - за порушення п. 13 ч. 2 ст. 73 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» від 18.06.2024 № 3817-IX.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із такого.
За ч. 1 ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Також суд вказує на те, що адміністративний суд перевіряє рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень ретроспективно, тобто зважаючи на ті обставини, які існували у минулому на момент прийняття оспорюваного рішення, вчинення дій або бездіяльності.
Отже, суд, оцінюючи оспорювані рішення, дії або бездіяльність виходить лише з тих мотивів, якими керувався суб`єкт владних повноважень при прийнятті рішень, вчиненні дій або бездіяльності.
Такий підхід неодноразово відображений у практиці Верховного Суду при вирішенні публічно-правових спорів, зокрема, у постанові від 21.05.2019 у справі № 0940/1240/18.
За ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Відповідно до ч. 6 ст. 78 КАС України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
За пп. 80.2.2 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України (далі – ПК України у редакції, станом на дату виникнення спірних правовідносин), фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, у тому числі із забезпеченням можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій, та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів. 
За абзацами 1-4 п. 81.1 ст. 81 ПК України, посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу; службового посвідчення осіб (належним чином оформленого відповідним контролюючим органом документа, що засвідчує посадову (службову) особу), які зазначені в направленні на проведення перевірки.
Відповідно до п. 1, п. 2 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 № 265/95-ВР (далі – Закон № 265/95-ВР, у редакції, чинній станом на дату виникнення спірних правовідносин), суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані:1) проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій або через зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу програмні реєстратори розрахункових операцій зі створенням у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок.
Використання програмних реєстраторів розрахункових операцій при оптовій та/або роздрібній торгівлі пальним забороняється; 2) надавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми та змісту на повну суму проведеної операції, створений в паперовій та/або електронній формі (у тому числі, але не виключно, з відтворюванням на дисплеї реєстратора розрахункових операцій чи дисплеї пристрою, на якому встановлений програмний реєстратор розрахункових операцій QR-коду, який дозволяє особі здійснювати його зчитування та ідентифікацію із розрахунковим документом за структурою даних, що в ньому міститься, та/або надсиланням електронного розрахункового документа на наданий такою особою абонентський номер або адресу електронної пошти).
Фізичні особи - підприємці, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість, при продажу товарів (крім підакцизних товарів, технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, лікарських засобів, виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння) або наданні послуг мають право в розрахунковому документі зазначати назву товару (послуги) у вигляді, що відображає споживчі ознаки товару (послуги) та ідентифікує належність такого товару (послуги) до товарної групи чи послуги;
Відповідно до п. 1 ст. 17 Закону № 265/95-ВР, за порушення вимог цього Закону до суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції, за рішенням відповідних контролюючих органів застосовуються фінансові санкції у таких розмірах: 1) у разі встановлення в ході перевірки факту: проведення розрахункових операцій з використанням реєстраторів розрахункових операцій, програмних реєстраторів розрахункових операцій або розрахункових книжок на неповну суму вартості проданих товарів (наданих послуг) або неповну суму розрахунку при організації та проведенні азартних ігор; непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або програмні реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи; невидача (в паперовому вигляді та/або електронній формі) відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки на окремому господарському об`єкті такого суб`єкта господарювання: 100 відсотків суми, на яку здійснено продаж товарів (робіт, послуг) та/або розрахунки при організації та проведенні азартних ігор з порушеннями, встановленими цим пунктом, - за порушення, вчинене вперше; 150 відсотків суми, на яку здійснено продаж товарів (робіт, послуг) та/або розрахунки при організації та проведенні азартних ігор з порушеннями, встановленими цим пунктом, - за кожне наступне порушення;
Частина 1 ст. 23 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» від 18.06.2024 № 3817-IX (далі – Закон № 3817-IX у редакції, чинній станом на дату виникнення спірних правовідносин) передбачає, що роздрібну торгівлю тютюновими виробами та/або рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, здійснюють суб`єкти господарювання за наявності у них однієї з таких ліцензій: на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами, на право роздрібної торгівлі рідинами, що використовуються в електронних сигаретах.
Пункт 11 ч. 2 ст. 73 Закону № 3817-IX передбачає, що до суб`єктів господарювання за вчинені правопорушення застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу в таких розмірах: виробництво та/або зберігання, та/або транспортування, та/або реалізація фальсифікованих алкогольних напоїв чи тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, алкогольних напоїв чи тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, без паперових марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими паперовими марками акцизного податку (крім випадків, передбачених законодавством, та випадків, якщо маркування марками акцизного податку таких алкогольних напоїв не передбачено зовнішньоекономічним договором (контрактом) - 200 відсотків вартості таких товарів (продукції), але не менше 3 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року. 
Пункт 13 ч. 2 ст. 73 Закону № 3817-IX встановлює, що до суб`єктів господарювання за вчинені правопорушення застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу в таких розмірах: оптова або роздрібна торгівля алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, без наявності відповідної ліцензії (крім випадків, передбачених цим Законом) - 200 відсотків вартості реалізованих товарів (продукції), але не менше 3 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року. 
Відповідно до положень ст. 8 Закону України “Про Державний бюджет України на 2025 рік”, мінімальна заробітна плата з 01.01.2025 у місячному розмірі становила 8000 грн; тому три розміри мінімальної заробітної плати становлять 24 000 грн.
Так, суд перевіряє правомірність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень ретроспективно, тобто з огляду на обставини, які існували на момент їх прийняття - 19.08.2025, та які були покладені контролюючим органом в основу цих рішень.
У той же час, суд не підміняє мотиви контролюючого органу іншими мотивами, які не зазначені в акті перевірки або податкових повідомленнях-рішеннях, а перевіряє, чи підтверджені наявними у справі доказами саме ті обставини, на які відповідач фактично послався при прийнятті оскаржуваних рішень.
Оскільки подія реалізації тютюнових виробів, на яку посилається контролюючий орган, відбулась 02.03.2025, а оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті 19.08.2025, суд застосовує матеріальні приписи, чинні на дату відповідної події, та процедурні приписи, чинні на дату прийняття спірних індивідуальних актів.
Щодо законності призначення та проведення фактичної перевірки, то суд зазначає про таке. 
Так, позивач стверджує, що перевірка проведена без належних правових підстав, без наказу та без вручення копії наказу.
Ці доводи позивача підлягають оцінці судом у першу чергу, оскільки Верховний Суд, серед інших, у постанові від 21.02.2020 у справі № 826/17123/18 сформулював висновок, що платник податків не позбавлений можливості посилатися на порушення порядку призначення і проведення перевірки при оскарженні податкових повідомлень-рішень, навіть якщо відбувся допуск до перевірки.
Разом з тим, матеріали справи не підтверджують доводи позивача про відсутність наказу або правових підстав для проведення фактичної перевірки.
Відповідач посилається на наказ від 18.07.2025 № 3037-П, прийнятий на підставі пп. 80.2.2 п. 80.2 ст. 80 ПК України. 
Фактичною підставою для призначення перевірки був лист ГУНП в Хмельницькій області № 60225-2025 від 08.04.2025, яким до ГУ ДПС направлено копії протоколів за ч. 1 ст. 156 КУпАП, зокрема протокол про адміністративне правопорушення ВАД № 272418.
У постанові від 26.03.2024 у справі № 420/9909/23 Верховний Суд зазначив, що за наявності обґрунтованих підстав для призначення фактичної перевірки не можна вважати протиправним наказ, у якому є посилання на пп. 80.2.2 п. 80.2 ст. 80 ПК України, але не розкрито повного змісту отриманої інформації або доказів можливого порушення. Посилання в наказі на пп. 80.2.2 п. 80.2 ст. 80 ПК України може бути мінімально допустимим обсягом інформації, якщо така норма містить усі необхідні елементи для визначення підстави перевірки.
У цій справі інформація, отримана від органу Національної поліції, стосувалась можливих порушень у сфері обігу підакцизних товарів, ліцензування та розрахункових операцій. 
Така інформація відповідає фактичній підставі, передбаченій пп. 80.2.2 п. 80.2 ст. 80 ПК України.
Доводи позивача про невручення копії наказу також є необґрунтованими з огляду на таке. 
У направленнях на перевірку № 4864 і № 4865 наявні записи про ознайомлення з направленнями та вручення копії наказу 23.07.2025 о 14:50. 
Крім того, акт перевірки містить запис про ознайомлення позивача з актом та отримання одного примірника акта 23.07.2025.
Водночас, позивачка не надала доказів, які б ставили під сумнів достовірність підписів або рукописних записів у направленнях на перевірку. 
Саме лише заперечення позивачки проти цих обставин не спростовує письмових доказів, поданих відповідачем.
Отже, суд не встановив підстав для висновку, що фактична перевірка була призначена або проведена з такими процедурними порушеннями, які могли б бути самостійною підставою для скасування прийнятих за її результатами податкових повідомлень-рішень.
Із приводу змісту акта перевірки та використання матеріалів поліції, постанови суду і даних Системи обліку даних реєстраторів розрахункових операцій (далі - СОД РРО), то суд вказує на таке. 
Позивачка стверджує, що акт перевірки не містить доказів порушень саме з боку ФОП ОСОБА_1 , оскільки контролюючий орган послався на протокол щодо ОСОБА_2 та постанову суду у справі про адміністративне правопорушення.
Суд погоджується з тим, що протокол про адміністративне правопорушення ВАД № 272418 і постанова Дунаєвецького районного суду у справі № 674/438/25 не є актами, якими встановлено адміністративну вину ФОП ОСОБА_1 . 
Однак це не означає, що такі документи не можуть бути доказами у цій адміністративній справі.
Відповідно до змісту ч. 6 ст. 78 КАС України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для адміністративного суду лише в питанні, чи мали місце відповідні дії та чи вчинені вони особою, щодо якої ухвалена така постанова.
Тому постанова Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 03.04.2025 у справі № 674/438/25 не встановлює правомірності застосування фінансової відповідальності до ФОП ОСОБА_1 , однак може оцінюватися судом у сукупності з іншими доказами щодо факту події 02.03.2025, місця її вчинення та дій ОСОБА_2 .
Зокрема, вказані документи підтверджують обставини події 02.03.2025: продаж тютюнових виробів без марок акцизного податку у магазині за адресою АДРЕСА_1 особою, яка працювала продавцем у цьому магазині.
При цьому, наявність трудових відносин між ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_1 підтверджується Додатком Д1 за березень 2025 року, у якому ОСОБА_2 зазначена як застрахована особа позивача із 31 днем перебування у трудових відносинах.
Отже, контролюючий орган не обмежився лише постановою суду у справі про адміністративне правопорушення, а пов`язав подію 02.03.2025 з господарською одиницею позивача та її найманим працівником.
У цій справі акт перевірки містить опис господарської одиниці, місце здійснення діяльності, дані про програмний реєстратор розрахункових операцій, посилання на конкретну подію 02.03.2025, вартість реалізованих товарів, а також посилання на документи, якими контролюючий орган підтверджував відповідні висновки.
Щодо використання даних СОД РРО, то суд враховує постанову Верховного Суду від 09.09.2024 у справі № 280/6832/23, у якій сформульовано підхід щодо можливості використання контролюючим органом податкової інформації з СОД РРО як інформації, необхідної для здійснення податкового контролю. 
Тому доводи позивача про те, що протокол за ч. 1 ст. 156 КУпАП не може підтверджувати порушення законодавства про РРО/ПРРО, самі по собі не спростовують висновків відповідача, оскільки факт непроведення розрахункової операції відповідач обґрунтовує не лише протоколом, а й відсутністю відповідного фіскального чека у СОД РРО.
Суд також враховує, що адміністративна відповідальність працівника за ч. 1 ст. 156 КУпАП і фінансова відповідальність суб`єкта господарювання за Законом № 265/95-ВР та Законом № 3817-IX є різними видами юридичної відповідальності. 
Притягнення працівника до адміністративної відповідальності або звільнення його від такої відповідальності за малозначністю саме по собі не виключає застосування фінансових санкцій до суб`єкта господарювання, якщо порушення вчинене під час діяльності його господарської одиниці.
Із приводу податкового повідомлення-рішення № 0199520705 на суму 24 000,00 грн, то суд виходить із таких міркувань. 
Податкове повідомлення-рішення від 19.08.2025 № 0199520705 прийняте за роздрібну торгівлю тютюновими виробами без наявної відповідної ліцензії, із застосуванням п. 13 ч. 2 ст. 73 Закону № 3817-IX.
Так, в акті перевірки зазначено, що реалізація тютюнових виробів відбулася без наявної ліцензії на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами за місцем торгівлі.
За ч. 1 ст. 23 Закону № 3817-IX, роздрібна торгівля тютюновими виробами здійснюється суб`єктами господарювання за наявності відповідної ліцензії. 
За п. 13 ч. 2 ст. 73 Закону № 3817-IX, роздрібна торгівля тютюновими виробами без відповідної ліцензії тягне застосування фінансової санкції у розмірі 200 відсотків вартості реалізованих товарів, але не менше трьох розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного року.
Оцінюючи цей епізод, суд враховує ретроспективний характер судового контролю за рішенням суб`єкта владних повноважень. 
Суд, серед іншого, має перевірити, чи були у відповідача на момент прийняття податкового повідомлення-рішення від 19.08.2025 № 0199520705 документи або відомості, які спростовували висновок акта перевірки про відсутність у позивача відповідної ліцензії.
У той же час, матеріали справи не містять доказів того, що під час перевірки 23.07.2025 позивачка пред`являла посадовим особам відповідача чинну ліцензію на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами за адресою: м. Дунаївці, вул. Героїв Маріуполя, 4.
Матеріали справи також не містять доказів того, що така ліцензія подавалася позивачкою разом із запереченнями на акт фактичної перевірки до прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.
Так, у заявах по суті справи позивачка не стверджує, що станом на 02.03.2025 мала чинну ліцензію на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами за відповідним місцем торгівлі, а також не стверджує, що така ліцензія була пред`явлена або подана відповідачу до прийняття оскаржуваного ППР.
Отже, суд не встановив, що на момент прийняття податкового повідомлення-рішення від 19.08.2025 № 0199520705 у відповідача були наявні документи чи відомості, які спростовували висновок акта перевірки про здійснення роздрібної торгівлі тютюновими виробами без відповідної ліцензії.
При цьому, суд враховує, що позивачка не заперечує факту здійснення господарської діяльності у відповідній господарській одиниці, а спір у цій частині зводиться до достатності доказів порушення, встановленого контролюючим органом.
Оскільки мінімальна заробітна плата станом на 01.01.2025 становила 8000 грн, мінімальний розмір санкції за п. 13 ч. 2 ст. 73 Закону № 3817-IX становить 24 000,00 грн.
За таких орбставин, суд не встановив правових підстав для визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення № 0199520705.
Щодо податкового повідомлення-рішення № 0199530705 на суму 24 000,00 грн, то суд зазначає про таке. 
Податкове повідомлення-рішення від 19.08.2025 № 0199530705 прийняте за зберігання та/або реалізацію тютюнових виробів без паперових марок акцизного податку встановленого зразка, із застосуванням п. 11 ч. 2 ст. 73 Закону № 3817-IX.
Незалежно від того, що в оскаржуваному податковому повідомленні-рішенні використано формулювання “зберігання та/або реалізація”, суд у цій справі оцінює доведеність саме реалізації тютюнових виробів без марок акцизного податку, оскільки ця обставина покладена контролюючим органом в основу застосування санкції та підтверджується матеріалами справи.
Так, із постанови Дунаєвецького районного суду у справі № 674/438/25, протоколу про адміністративне правопорушення ВАД № 272418 та акта фактичної перевірки вбачається, що 02.03.2025 у магазині за адресою АДРЕСА_1 реалізовано тютюнові вироби без марок акцизного податку.
Пункт 11 ч. 2 ст. 73 Закону № 3817-IX передбачає відповідальність, зокрема, за реалізацію тютюнових виробів без паперових марок акцизного податку встановленого зразка - 200 відсотків вартості таких товарів, але не менше трьох розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного року.
При цьому, суд відхиляє доводи позивача про те, що протокол і постанова суду стосуються виключно ОСОБА_2 та не можуть бути використані щодо ФОП ОСОБА_1 з таких підстав.
Суд вказує на те, що у цій справі ці докази підтверджують не особисту адміністративну вину ФОП ОСОБА_1 у розумінні КУпАП, а факт реалізації тютюнових виробів без марок акцизного податку в господарській одиниці позивачки її найманим працівником.
Одночасно судом не встановлено доказів того, що продаж здійснювався поза межами господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 , не в її магазині або не її найманим працівником. 
Навпаки, наявні докази вказують на те, що продаж здійснено у магазині за адресою: АДРЕСА_1 особою, яка перебувала у трудових відносинах із позивачкою.
Санкція у сумі 24 000,00 грн відповідає мінімальному розміру, передбаченому п. 11 ч. 2 ст. 73 Закону № 3817-IX, тобто трьом розмірам мінімальної заробітної плати станом на 01.01.2025.
Отже, суд не встановив правових підстав для визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № 0199530705.
Із приводу податкового повідомлення-рішення № 0199540705 на суму 140,00 грн, то суд вказує на таке. 
Податкове повідомлення-рішення від 19.08.2025 № 0199540705 прийняте за порушення п. 1, п. 2 ст. 3 Закону № 265/95-ВР - непроведення розрахункової операції через ПРРО та ненадання розрахункового документа.
Відповідно до п. 1, п. 2 ст. 3 Закону № 265/95-ВР, суб`єкти господарювання зобов`язані проводити розрахункові операції на повну суму покупки через зареєстровані РРО/ПРРО зі створенням відповідного розрахункового документа та надавати покупцю розрахунковий документ встановленої форми і змісту на повну суму проведеної операції.
З постанови Дунаєвецького районного суду у справі № 674/438/25, протоколу про адміністративне правопорушення ВАД № 272418 та акта фактичної перевірки вбачається, що контролюючий орган пов`язував спірне порушення із реалізацією 02.03.2025 двох пачок сигарет “Ritm” по 25 грн та трьох пачок сигарет у поліетиленовому пакуванні по 30 грн, тобто на загальну суму 140,00 грн.
Оцінивши витяг із СОД РРО за 02.03.2025 у сукупності з постановою Дунаєвецького районного суду, протоколом про адміністративне правопорушення ВАД № 272418 та актом перевірки, суд не встановив наявності у матеріалах справи фіскального чека, який би відповідав продажу двох пачок сигарет “Ritm” по 25 грн та трьох пачок сигарет у поліетиленовому пакуванні по 30 грн на загальну суму 140,00 грн.
Витяг із СОД РРО містить відомості про відкриття та закриття зміни, а також перелік фіскалізованих операцій за 02.03.2025.
Позивачка не надала суду фіскального чека або іншого розрахункового документа, який би спростовував висновок контролюючого органу про непроведення спірної розрахункової операції через ПРРО.
Посилання позивачки на те, що протокол складений за ч. 1 ст. 156 КУпАП, а не за ст. 155-1 КУпАП, не спростовує встановленого порушення Закону № 265/95-ВР.
Відповідач не застосовував до позивачки адміністративну відповідальність за КУпАП; він застосував фінансову санкцію до суб`єкта господарювання за Законом № 265/95-ВР.
Тому кваліфікація дій працівника за КУпАП не обмежує контролюючий орган у перевірці факту проведення чи непроведення розрахункової операції через ПРРО.
За п. 1 ст. 17 Закону № 265/95-ВР, за перше порушення застосовується санкція у розмірі 100 відсотків суми, на яку здійснено продаж товарів із порушенням.
Оскільки сума операції становила 140,00 грн, штраф у розмірі 140,00 грн є арифметично правильним і відповідає п. 1 ст. 17 Закону № 265/95-ВР.
Отже, суд не встановив правових підстав для визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № 0199540705.
Щодо інших доводів позивачки, то суд виходить із такого. 
Доводи позивачки про те, що під час перевірки 23.07.2025 не проводилася контрольна розрахункова операція, не спростовують правомірності оскаржуваних ППР.
Так, закон не обмежує контролюючий орган лише доказами, отриманими шляхом контрольної розрахункової операції, якщо порушення встановлюється на підставі інших належних і допустимих доказів, зокрема матеріалів правоохоронного органу, судового рішення, акта перевірки та даних СОД РРО.
Доводи про незаповнення таблиці щодо оформлення трудових відносин в акті перевірки також не є підставою для скасування оскаржуваних ППР. 
Ця обставина не спростовує факту перебування ОСОБА_2 у трудових відносинах з позивачем у березні 2025 року, що підтверджується Додатком Д1.
Доводи про те, що постановою Дунаєвецького районного суду відповідальність застосовано до ОСОБА_2 , а не до ФОП ОСОБА_1 , також не є вирішальними.
Суд вказує на те, що адміністративна відповідальність працівника за КУпАП і фінансова відповідальність суб`єкта господарювання за Законом № 265/95-ВР та Законом № 3817-IX є різними видами юридичної відповідальності, які застосовуються до різних суб`єктів і не виключають одна одну.
Суд також враховує, що два податкові повідомлення-рішення на суму 24 000,00 грн кожне прийняті за різні склади порушень: одне - за роздрібну торгівлю тютюновими виробами без відповідної ліцензії, інше - за зберігання та/або реалізацію тютюнових виробів без паперових марок акцизного податку встановленого зразка.
Ці порушення передбачені різними пунктами ч. 2 ст. 73 Закону № 3817-IX, мають різні безпосередні об`єкти правового регулювання та окремі санкції.
Одна й та сама фактична подія може містити ознаки кількох самостійних порушень, якщо кожне з них має окремий склад, окремий предмет доказування та окрему санкцію.
У цій справі відсутність ліцензії та реалізація тютюнових виробів без марок акцизного податку є різними порушеннями, передбаченими різними пунктами ч. 2 ст. 73 Закону № 3817-IX.
Отже, застосування двох фінансових санкцій у мінімальному розмірі по 24 000,00 грн кожна не є подвійним притягненням за одне й те саме порушення, оскільки відповідач кваліфікував різні порушення законодавства у сфері державного регулювання обігу тютюнових виробів.
Оцінивши всі наявні у матеріалах справи докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що відповідач довів правомірність прийняття податкових повідомлень-рішень від 19.08.2025 № 0199520705, № 0199530705, № 0199540705.
Доводи позивачки, зокрема щодо відсутності наказу, невручення копії наказу, недопустимості використання протоколу про адміністративне правопорушення ВАД № 272418, постанови Дунаєвецького районного суду та даних СОД РРО не спростовують встановлених відповідачем обставин і не свідчать про протиправність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.
Отже, підстав для задоволення позову суд не встановив.
Інші аргументи сторін не спростовують висновків суду за результатами розгляду справи, які зазначені вище. 
Щодо інших доводів сторін, то суд також зазначає, що, відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .
У рішенні ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії», заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.
Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін.
Судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 – відмовити повністю.
Судові витрати розподілу не підлягають.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:	ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 ) 	
Відповідач:	Головне управління ДПС у Хмельницькій області (вул. Пилипчука, 17, м. Хмельницький,Хмельницька обл., Хмельницький р-н,29001 , код ЄДРПОУ - 44070171) 	

Головуючий суддя 		Є.В. Печений