Справа № 761/36725/25
Провадження № 2/761/4013/2026

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)

05 лютого 2026 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді:      Притули Н.Г.
за участю секретаря судових засідань:    Путрі Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у спрощеному позовному провадженні в місті Києві в приміщенні суду цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлосервіс» до ОСОБА_1  про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2025 року ТОВ «Житлосервіс» звернулось до Шевченківського районного суду м. Києва із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якому просило стягнути з відповідача заборгованість за послуги в загальній сумі 5 573,00 грн, а саме: 4 552,90 грн. основного боргу, 3 % річних в сумі 223,35 грн. та інфляційне збільшення боргу в сумі 796,75 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Товариство з обмеженою відповідальністю «ЖИТЛО-СЕРВІС», як обслуговуюча організація житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , надає власникам житлових та нежитлових приміщень послуги з утримання будинку та прибудинкової території. ОСОБА_1 на праві власності належить квартира АДРЕСА_2 та він є споживачем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.
01.10.2006 р. між сторонами було укладено договір № 30-Г про надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території, за яким позивач зобов`язувався надавати відповідачу послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, а відповідач в свою чергу зобов`язувався оплачувати послуги у термін не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим.
Позивач зазначає, що вони виконують функції із утримання будинку, надання житлово-комунальних послуг, але відповідач не виконує свої обов`язки по своєчасному внесенню оплати за надані послуги, внаслідок чого виникла заборгованість за спожиті послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в сумі 4 552,90 грн. за період з 01.01.2022р. по 30.06.2022р.
На вказану суму у зв`язку з несвоєчасною сплатою за отримані житлово-комунальні послуги, позивачем нараховано відповідачеві 3% річних та інфляційні втрати, а саме: 3 % річних за період з 01.01.2024р. по 10.08.2025р. у розмірі 223,35 грн. та інфляційне збільшення боргу за період з 01.01.2024р. по 10.08.2025р. у розмірі 796,75 грн.
Вказане стало підставою для звернення до суду.
Представник позивача в судове засідання не з`явилась, звернулась із заявою про розгляд справи за її відсутності, підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомив, відзив на позовну заяву не надав.
Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За таких обставин суд, враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу без участі сторін та ухвалити про заочний розгляд справи.
Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 на праві власності належить квартира АДРЕСА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про право власності від 05.09.2006 року.
ТОВ «Житло-Сервіс» прийняло на баланс і експлуатаційно-технічне обслуговування житлові будинки, в тому числі і будинок АДРЕСА_1 , що підтверджується актом приймання-передачі житлових будинків від 01 березня 2010 року.
Відтак, Товариство з обмеженою відповідальністю «Житло-Сервіс», як обслуговуюча організація житлового будинку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , надає власникам житлових та нежитлових приміщень будинку послуги з утримання будинку та прибудинкової території, комунальні послуги та забезпечує належне утримання та експлуатаційне обслуговування житлового та нежитлового фонду.
01.10.2006р. між сторонами було укладено договір № 30-Г про надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території, за яким позивач зобов`язувався надавати відповідачу послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, а відповідач в свою чергу зобов`язувався оплачувати послуги у термін не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим.
З метою забезпечення належних умов проживання та надання споживачам послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, за адресою АДРЕСА_1 , позивачем було укладено договори:
- договір № 3126139ПВ постачання електричної енергії від 17.12.2018р. з ТОВ «Київські енергетичні послуги»;
- договір № 343/19 надання послуг із вивезення, розміщення та знешкодження твердих побутових відходів від 01.02.2019р. з ПП «Спецкомунтехніка»;
- договір № 343/22 надання послуг із вивезення, розміщення та знешкодження твердих побутових відходів від 31.12.2021р. з ТОВ «Спецкомунтехніка»;
- договір № 116 на проведення робіт з технічного обслуговування та ремонту ліфтів від 01.06.2020р. з ТОВ «ВІЕС ЛІФТ»;
- договір № 14857/9-10 на надання послуг з водопостачання та приймання стічних вод через приєднані мережі від 11.02.2016р.
Відповідно ч.1ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.
За ст.5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», до житлово-комунальних послуг належать: житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.
Відповідно до положень ч.1 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: споживачі (індивідуальні та колективні); управитель; виконавці комунальних послуг.
Згідно ст.ст. 64, 66, 67 Житлового кодексу України, сплачується плата за користування жилим приміщенням, сплачується плата за утримання будинку та прибудинкової території та плата за спожиті комунальні послуги. Члени сім`ї наймача , які проживають разом із ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки , що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність.
Відповідно до п.5 ч 2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними (постанова Верховного Суду від 18.03.2019 р. у справі №210/5796/16-ц).
Таким чином, законодавством покладено обов`язок своєчасно вносити квартирну плату саме на наймачів (власників).
Частиною 4 статті 319 ЦК України визначено, що власність зобов`язує.
Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 2 ст. 382 ЦК України власникам квартир та нежитлових приміщень у дво - або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території.
З огляду на викладене, власник майна повинен нести всі витрати, пов`язані з утриманням належного йому майна.
Згідно з розрахунком заборгованості, наданого позивачем разом з позовною заявою, заборгованість відповідача за надані та спожиті послуги з утримання будинків і прибудинкових територій щодо квартири за адресою: АДРЕСА_3 складає 4552,90 грн за період з січня 2022 р. по червень 2022 р. включно (по 910,58 грн на місяць)
Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст.ст. 610-612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Разом з тим, згідно з ч.2 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Таким чином, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч.2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.
На основну суму заборгованості позивачем нараховано відповідачеві 3% річних та інфляційні втрати, а саме: 3 % річних за період з 01.01.2024р. по 10.08.2025р. у розмірі 223,35 грн. та інфляційне збільшення боргу за період з 01.01.2024р. по 10.08.2025р. у розмірі 796,75 грн.
Відповідач в судове засідання не з`явився, не надав доказів що сума заборгованості є меншою чи відсутня. Так само суду не було надано доказів ненадання послуг або неналежної якості.
Відповідачем належними та допустимим доказами не спростовано наданий позивачем розрахунок заборгованості за надані та спожиті послуги з утримання будинків і прибудинкових території. Вказаний розрахунок детально відображає нарахування, оплати, споживання, тому є належним та допустимим доказом та встановлює надання та споживання таких послуг.
Враховуючи наведені вище вимоги закону та встановлені обставини справи, суд дійшов висновку, що відповідач є споживачем послуг, який не виконував належним чином свої зобов`язання щодо оплати наданих йому послуг.
Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку про необхідність стягнення на користь ТОВ «Житлосервіс» з ОСОБА_1 заборгованості за послуги в загальній сумі 5 573,00 грн, а саме: 4 552,90 грн. основного боргу, 3 % річних в сумі 223,35 грн. та інфляційне збільшення боргу в сумі 796,75 грн.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню на користь ТОВ «Житлосервіс» з ОСОБА_1 2422,40 грн судового збору.
Враховуючи викладене, керуючись ст. 322, 509, 525, 526, 610, 612, 625 ЦК України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», ст. ст. 12, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 263, 265, 280, 285, 289 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлосервіс» (ЄДРПОУ 30167045, адреса: м. Київ, вул. Протасів Яр, 8) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса майна: АДРЕСА_3 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_4 ) про стягнення заборгованості - задовольнити в повному обсязі.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлосервіс» заборгованість за послуги з утримання будинків та прибудинкових територій за період з 01.01.2022 року по 30.06.2022 року в розмірі 4 552,90 грн., 3 % річних за період з 01.01.2024 року по 10.08.2025 року в сумі 223,35 грн. та інфляційне збільшення боргу за період з 01.01.2024 року по 10.08.2025 року в сумі 796,75 грн. та 2 422,40 грн. судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя:        Н.Г.Притула