Справа № 953/7900/26
н/п 2/953/4546/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

19 серпня 2026 року м. Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі: 
головуючого - судді Дяченка О.М., 
за участю секретаря судового засідання - Засєєвої С.О., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст заявлених вимог
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення аліментів.
Позовна заява обґрунтована тим, що 18.07.2014 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уклала шлюб з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .. У шлюбі народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Дитина проживає разом з позивачем. 08.06.2026 відповідач подав заяву про розірвання шлюбу, однак на даний час шлюб офіційно не розірвано. Відповідач живе окремо та з 11.06.2026 не бере участі у вихованні й утримання спільної дитини. Син має психічний розлад, що підтверджується висновком ЛКК № 2/39. У зв`язку зі станом здоров`я, дитина потребує постійного догляду та особливої уваги. Для належного розвитку та реабілітації синові необхідні регулярні заняття з логопедом, ерготерапевтом, психологом, проходження АВА-терапії тощо. Крім того, у сина наявна вальгусна деформація стоп та плоскостопість. Через особливості розвитку сина та необхідності постійного догляду, позивач не має можливості працювати та отримувати постійний дохід для забезпечення всіх потреб дитини. Після припинення сімейних відносин відповідач фактично залишив сім`ю. Відповідач є працездатною особою, офіційно працевлаштований та має постійний дохід, у зв`язку з чим, позивач звертається до суду з позовною заявою про стягнення аліментів.
Виклад позиції відповідача:
Відповідач визнає позовні вимоги, а саме стягнення аліментів у розмірі свого доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що прямо передбачено нормами ч. 5 ст. 183 СК України.
Рух справи, заяви, клопотання учасників справи
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 18.06.2026 вказану справу було залишено без руху, надано п`ятиденний строк для усунення недоліків з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Недоліки позовної заяви позивачем усунуто у встановлений судом строк.
Ухвалою суду від 24.06.2026 відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) сторін.
20.07.2026 через офіційну електронну пошту суду надійшов відзив.
22.07.2026 до суду через підсистему "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системивід представника позивача ОСОБА_1 адвоката Кандиби Т.О. надійшла заява про зменшення позовних вимог та заява про відмову у задоволенні вимог відповідача щодо стягнення з позивача судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн.
31.07.2026 до суду від відповідача надійшли письмові пояснення.
Протокольною ухвалою суду від 19.08.2026 заяву про зменшення позовних вимог прийнято до розгляду.
Позивач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, представник позивача ОСОБА_1 адвокат Кандиба Т.О. надала заяву про розгляд справи за відсутності сторони позивача. 
Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, справу просив розглянути без його участі.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, докази, надані в обґрунтування позову, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Московським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, зареєстровано шлюб, актовий запис № 740, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 .
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 .
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , має психічний розлад, що підтверджується висновком ЛКК № 2/39, випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 17.11.2025, довідкою ЛКК № 50 (дійсна до: 21.11.2026). Висновками лікаря-генетика від 23.06.2025, від 13.10.2025, від 16.12.2025 встановлено затримку мовного розвитку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Також, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 , має вальгусну деформацію стоп та гомілок, помірного ступеню. Стоїть на Д-обліку, що підтверджується оглядом ортопеда-травматолога. Як вбачається з консультативного висновку спеціаліста, внаслідок затримки мовленнєвого розвитку, низького розвитку дрібної моторики рук тощо, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , рекомендовані заняття з дефектологом, сенсорна інтеграція, масаж.
Рішенням Виконавчого комітету Первомайської міської ради Харківської області № 403 від 24.07.2024, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , надано статус дитини, яка постраждала внаслідок воєнних дій та збройних конфліктів, у зв`язку з тим, що він зазнав психологічного насильства.
Статтею 51 Конституції України та статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ст. 8 Закону України від 26 квітня 2001 року № 2402-ІІІ «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789 ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Згідно вимог ч. 1, 2 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. 
Відповідно до статей 150, 180 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.
Згідно з частиною третьою статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Суд враховує, що з 2019 року у країні відбулись значні інфляційні процеси, постійне зростання цін на товари і послуги, а також обставини того, що обов`язком обох батьків є належне утримання своїх дітей.
Виходячи з обставин даної справи, судом встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , має психічний розлад, затримку мовленнєвого розвитку. Відповідач проживає окремо від дитини, про що зазначено у відзиві, підтвердив свою працевлаштованість та наявність вищого за мінімально визначений і рекомендований розмір аліментів доходу, не заперечує що дитина має психічний розлад, що останній потребує занять з психологом. 
Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
При цьому згідно з частиною п`ятою статті 183 СК України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.
Тобто, одна чверть заробітку є законодавчо визначеною часткою заробітку, за стягненням якої має право звернутись той із батьків, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.
Судом встановлено, що відповідач визнає позовні вимоги в частині стягнення аліментів у розмірі свого доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
На думку суду, визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. 
Тому, виходячи з принципу розумності та справедливості, враховуючи рівність прав та обов`язків батьків щодо виховання та утримання дітей, визнання відповідачем позовних вимог, суд погоджується із вимогами позивача та задовольняє їх у повному обсязі, визначивши розмір аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 16.06.2026, і до досягнення дитиною повноліття.
Обставин, які б свідчили про неможливість відповідача сплачувати аліменти саме у такому розмірі, матеріали справи не містять. 
Частиною 3 ст. 80 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану.
Крім того, суд роз`яснює позивачу, що відповідно до вимог ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язаний брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо), що не позбавляє позивача у випадку наявності для цього підстав звертатись до суду з позовом про стягнення додаткових витрат на дитину.
Суд визнає необхідним застосувати п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України і допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. 
При вирішенні питання розподілу між сторонами судових витрат, суд керується ч. 6 ст. 141 ЦПК України: якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Частиною 2 статті 142 ЦПК України передбачено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.
Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, а позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», з урахуванням визнання позову відповідачем, з відповідача в дохід держави підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 665,60 гривень, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Керуючись ст. 2, 4, 10-13, 76-81, 141, 247, 258, 259, 263-265, 273, 352 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів– задовольнити. 
Стягнути з  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 16.06.2026, і до досягнення дитиною повноліття.
Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.
Стягнути з  ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 665,60 грн на користь держави.
Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день йогопроголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Відомості про учасників справи;
Позивач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 .
Відповідач:  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , адреса проживання: АДРЕСА_3 .
Повне судове рішення складено 19.08.2026.

Суддя О.М. Дяченко