ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2026 року	справа № 380/10551/26	

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого-судді Кедик М.В., розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, в якому просить суд: 
- визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Тарабан Олени Олександрівни від 12.05.2026 про закінчення виконавчого провадження № 80878961;
- зобов`язати Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України відновити виконавче провадження № 80878961.
Ухвалою від 01.06.2026 суддя прийняла позовну заяву та відкрила спрощене позовне провадження в адміністративній справі. Залучила до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_1 ). 
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 27.01.2026 у справі №380/22061/25 зобов`язано відповідача (боржника) надати ОСОБА_1 відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п. 13 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Головний державний виконавець Тарабан О.О. 12.05.2026 винесла постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №80878961 покликаючись на те, що 11.05.2026 на адресу Відділу надійшов лист від боржника за вихідним № 7550 (вхідний № 4234 від 11.05.2026), яким повідомлено про виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27.01.2026 в справі № 380/22061/25 до моменту винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, що підтверджується протоколом засідання комісії з розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період з підстав, визначених статтею 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" при ІНФОРМАЦІЯ_3 № 14 від 02.04.2026.
Також вказує, що станом на 15.05.2026 згідно з інформацією з «Резерв+», яка є офіційним мобільним застосунком Міністерства оборони України для військовозобов`язаних, призовників та резервістів, що призначений для швидкого оновлення облікових даних, отримання електронного військово-облікового документа з QR-кодом (еВОД), та перевірки інформації з реєстру «Оберіг», ОСОБА_1 не надано відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п.13, ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», також інформація про відстрочку була відсутня в еВОДі і 02.04.2026, отже судове рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27.01.2026 у справі № 380/22061/25, яке набрало законної сили 01.04.2026, не було виконано у передбачений Законом спосіб.
Відповідач подав відзив на позовну заяву від 05.06.2026 (вх. № 48620), у якому зазначає, що 11.05.2026 на адресу Відділу надійшов лист-відповідь від боржника за вихідним № 7550 (вхідний № 4234 від 11.05.2026), яким повідомлено про виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду в справі № 380/22061/25 до моменту винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, що підтверджується протоколом засідання комісії з розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період з підстав, визначених статтею 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» при ІНФОРМАЦІЯ_3 № 14 від 02.04.2026. Ураховуючи викладене, 12.05.2026 державний виконавець, керуючись вимогами пункту 9 частини першої статті 39, статтею 40 Закону України «Про виконавче провадження», виніс постанову про закінчення виконавчого провадження. Просить відмовити у задоволенні позову.
Позивач подав відповідь на відзив від 11.06.2026 (вх. № 50371). У поданій відповіді на відзив позивач повністю підтримав викладені у позовній заяві аргументи та доводи щодо протиправності постанови від 12.05.2026 про закінчення виконавчого провадження № 80878961.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, ІНФОРМАЦІЯ_2 подав відзив від 09.06.2026 (вх. № 49398), у якому зазначає, що на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суді по справі № 380/22061/25, з метою забезпечення поновленню порушеного права позивача, внесено зміни в протокол Комісії з наданню відстрочок при ІНФОРМАЦІЯ_4 від 02.10.2025 року номер 40; ОСОБА_1 надано відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 12 частини першої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», про що повідомлено письмово старшого державного виконавця. З 01.11.2025 в Україні почили діяти нові правила оформлення та продовження відстрочок від мобілізації. Зміни до постанови КМУ № 560 передбачають автоматичне продовження відстрочок, однак, лише після первинного подання паперових документів до ЦНАП, про що ОСОБА_1 було повідомлено та надано відповідне роз`яснення листом від 04.06.2026 вих/н 9123. Звертає увагу, що автоматизація відстрочок повністю залежить від якості та актуальності даних у державних реєстрах. Якщо інформація в реєстрах застаріла або неповна: не оновлені дані про інвалідність, про склад сім`ї, про місце фактичного проживання, про навчання, система просто «не бачить» підстави для відстрочки — і автоматичне продовження не спрацьовує. Формально людина вважається такою, що не має відстрочки, хоча фактично підстава нікуди не зникла. Виправлення таких помилок покладається вже на саму людину, якій доведеться звертатися через ЦНАП до ТЦК, надаючи документи на підтвердження певних фактів.
Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та пояснення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.
Львівський окружний адміністративний суд рішенням від 27.01.2026 № 380/22061/25, адміністративний позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії задовольнив повністю; визнав протиправним та скасував рішення ІНФОРМАЦІЯ_1 , оформлене протоколом комісії від 02.10.2025 № 40 про відмову у наданні ОСОБА_1 відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період; зобов`язав ІНФОРМАЦІЯ_2 надати ОСОБА_1 відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п. 13 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію»; стягнув за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 2422 (дві тисячі чотириста двадцять два) грн 40 коп судового збору.
Судове рішення набрало законної сили 01.04.2026.
Львівський окружний адміністративний суд 22.04.2026 видав виконавчі листи.
Головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України виніс постанову про відкриття виконавчого провадження від 29.04.2026 ВП № 80878961, з виконання виконавчого листа, виданого 22.04.2026 Львівським окружним адміністративним судом у справі № 380/22061/25. У постанові вказано, що боржнику необхідно виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.
Листом від 08.01.2026 № 7550 ІНФОРМАЦІЯ_2 повідомив, що Комісією при Сихівському районному в місті Львові з надання відстрочок від призову на військову службу 02.04.2026 добровільно виконано рішення суду. Враховуючи вищевикладене, керуючись пунктом 9 частини 1 статті 39 цього Закону України «Про виконавче провадження», просив виконавче провадження ВП № 80878961 відкрите на підставі постанови головного державного виконавця від 29.04.2026 - закрити, у зв`язку із повним виконанням рішення суду добровільно до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження. До листа додав копію протоколу.
Головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції виніс постанову про закінчення виконавчого провадження від 12.05.2026 № 80878961 про закінчення виконавчого провадження відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження». 
Позивач вважає постанову відповідача про закінчення виконавчого провадження протиправною, тому звернувся до суду з даним позовом. 
Надаючи правову оцінку відносинам, що склались між сторонами, суд виходить з такого.
Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що 
Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі – Закон № 1404-VIII).
Відповідно до статті 1 Закону Закон № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно з частиною першою статті 3 Закону № 1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України (пункт 1).
Відповідно до частини першої статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Згідно з пунктами 1 та 16 частини третьої статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.
Відповідно пункту 9 частини 1 до статті 39 Закону України № 1404-VІІІ виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.
Частиною 2 статті 39 Закону України № 1404-VІІІ передбачено, що постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною 1 цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.
Верховний Суд у постанові від 08.06.2023 у справі № 640/12200/22 зазначив, що закінчуючи виконавче провадження із зазначених підстав, державний виконавець зобов`язаний пересвідчитися, що відповідне зобов`язання виконано у чіткій відповідності з резолютивною частиною рішення суду та мотивами, якими керувався суд, постановляючи таке рішення. Джерелом відомостей про фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом можуть бути будь-які докази, що містять відповідну інформацію, вид і форма яких залежить від суті та змісту покладеного на боржника зобов`язання.
Статтею 40 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.
Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.
Суд встановив, що постанову про закінчення виконавчого провадження від 12.05.2026 № 80878961 винесено на підставі п. 9 частини 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», тобто у зв`язку із фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.
Зі змісту резолютивної частини рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27.01.2026 № 380/22061/25 вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_2 зобов`язано надати ОСОБА_1 відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п. 13 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію».
Листом від 08.01.2026 № 7550 ІНФОРМАЦІЯ_2 повідомив, що Комісією при Сихівському районному в місті Львові з надання відстрочок від призову на військову 02.04.2026 добровільно виконано рішення суду. До листа додано протокол засідання Комісії.
При цьому суд зазначає, що відповідно до пункт 60 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановю Кабінет Міністрів України від 16.05.2024 № 560 у разі позитивного рішення комісії відомості щодо надання відстрочки (строк відстрочки та строк дії відповідних законних підстав (настання обставин, за яких особа втрачає законні підстави на відстрочку) протягом одного дня з дати прийняття такого рішення вносяться до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів та відображаються в електронному кабінеті призовника, військовозобов`язаного, резервіста, а не пізніше двох днів з дати прийняття такого рішення заявникові повідомляється про це у способи, визначені цим пунктом, та видається роздрукований (оновлений) військово-обліковий документ, сформований відповідно до Порядку оформлення (створення) та видачі військово-облікового документа для призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 559 (Офіційний вісник України, 2024 р., № 49, ст. 2978), або довідка за формою згідно з додатком 6 (для військовозобов`язаних СБУ та розвідувальних органів).
З матеріалів справи вбачається, що відповідач при прийнятті спірної постанови про закінчення провадження виходив виключно із повідомлення боржника про виконання судового рішення (лист від 08.01.2026 № 7550).
Водночас ІНФОРМАЦІЯ_2 листом від 02.04.2026 № 7297 повідомив ОСОБА_1 , що рішенням Комісії з надання відстрочок при Сихівському районному 02.04.2026 (засідання Комісії відбуваються щочетверга), оформленим протоколом номер 14 - було внесено зміни до протоколу номер 44 від 30.10.2025, та надано відстрочку від військової служби під час мобілізації згідно п. 13 частини 1 ст. 23 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» до 02.02.2026.
Разом з тим, з долученого до матеріалів справи військово-облікового документу «Резерв +» ОСОБА_1 , сформованого станом на 18.05.2026, вбачається, що позивач є військовозобов`язаним, у відповідній графі «тип відстрочки» зазначено прочерк.
Вказані обставини свідчать про те, що державний виконавець при ухваленні постанови про закінчення виконавчого провадження не пересвідчився, що відповідне зобов`язання виконано у чіткій відповідності з резолютивною частиною рішення суду та мотивами, якими керувався суд, постановляючи таке рішення.
Оскаржена постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження винесена передчасно й за відсутності доказів, які б підтверджували факт реального та повного виконання судового рішення чи вжиття вичерпних заходів з його виконання.
Наявності інших передбачених законодавством підстав для закінчення виконавчого провадження № 80878961 відповідачем не наведено, судом таких обставин не встановлено.
У постанові від 18.06.2019 у справі № 826/14580/16 Верховний Суд дійшов висновку, що розглядаючи адміністративний позов про законність дій державного виконавця органу виконавчої служби, суд має враховувати, що Законом України «Про виконавче провадження» на виконавця покладено функції із забезпечення виконання обов`язкового рішення суду, на виконання якого останній має вжити усі передбачені Законом заходи в межах встановлених повноважень. Крім того, за наслідками прийняття оскаржуваних постанов державного виконавця рішення суду не лише залишилось невиконаними, а й не буде виконаним у майбутньому, що суперечить основним завданням виконавчого провадження.
Оскільки висновок відповідача щодо виконання боржником судового рішення у справі № 380/22061/25 не є повним і об`єктивним, зроблений без належного дослідження виконавцем всіх обставин та доказів виконання судового рішення, суд вважає, що у відповідача були відсутні обґрунтовані підстави для закінчення виконавчого провадження № 80878961, а тому постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Тарабан Олени Олександрівни від 12.05.2026 про закінчення виконавчого провадження № 80878961 слід визначити протиправною та скасувати.
Щодо вимоги позивача зобов`язати відповідача відновити виконавче провадження № 80878961, то суд зазначає, що відповідно до частини першої статті 41 Закону № 1404-VIII у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.
У зв`язку з цим, скасування постанови про закінчення виконавчого провадження тягне за собою обов`язок державного виконавця відновити виконавче провадження не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення про скасування постанови виконавця про закінчення виконавчого провадження.
Враховуючи відсутність підстав вважати, що державний виконавець у встановлений законом строк не вчинить дії, визначені статтею 41 Закону №1404-VIII, суд дійшов висновку, що така вимога є передчасною, а тому задоволенню не підлягає.
Закріплений у ч. 1 ст. 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ч. 2 ст. 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Згідно з ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.
З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими частково, а тому позов підлягає частковому задоволенню.
Судові витрати розподілити відповідно до вимог ст. 139 КАС України.
Керуючись ст.ст. 6, 14, 90, 139, 241-246, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 

в и р і ш и в :
Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (пл. Шашкевича, 1, м. Львів, 79007, ЄДРПОУ 45813957), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.
Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Тарабан Олени Олександрівни від 12.05.2026 про закінчення виконавчого провадження № 80878961.
У задоволенні решти позовних вимог – відмовити.
Стягнути з Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України за рахунок бюджетних асигнувань в користь ОСОБА_1 1331,20 грн судових витрат.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст судового рішення складений 10.07.2026. 

Суддя Кедик М.В.