Справа №461/3569/26
Провадження №3/461/1455/26

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 липня 2026 року Галицький районний суд м. Львова у складі головуючої судді Павлюк О. В., за участю представника Львівської митниці Держмитслужби — Сліпенка С. В., розглянувши адміністративну справу про притягнення до адміністративної відповідальності:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання — АДРЕСА_1 , закордонний паспорт НОМЕР_1 від 15.01.2018, виданий 1445, —
за ч. 6 ст. 481 Митного Кодексу України, — 
В С Т А Н О В И В :
У ході перевірки баз даних єдиної автоматизованої інформаційної системи (ЄАІС) Держмитслужби виявлено, що громадянин України ОСОБА_1  13.02.2022 ввіз на митну територію України по смузі руху «червоний коридор» вантажний напрямок пункту пропуску «Краківець-Корчова» митного поста «Краковець» Львівської митниці транспортний засіб з VIN: НОМЕР_2 та транспортний засіб з VIN: НОМЕР_3 з реєстраційними номерами НОМЕР_4 (країна реєстрації – Польща). 
Згідно з базою даних ЄАІС Держмитслужби, зазначений транспортний засіб за межі митної території України станом на 27.04.2025 не вивозився, у будь-який інший митний режим ніж «тимчасове ввезення» не поміщувався. 
ОСОБА_1  за повідомленою ним під час перетину митного кордону адресою був надісланий лист-виклик Львівської митниці, яким запропоновано з`явитись в пункт пропуску «Краківець-Корчова» митного поста «Краковець» Львівської митниці для надання пояснень стосовно порушення строку вивезення автомобіля та участі у складанні протоколу про порушення митних правил. Для участі у складанні протоколу про порушення митних правил гр. України ОСОБА_1  не з`явився. 
Щодо продовження строку тимчасового ввезення ОСОБА_1  до митних органів не звертався. 
Жодних підтверджуючих документів у відповідності до ч.1 ст. 460 та ч. 7 ст. 380 МК України гр. України ОСОБА_1  надано не було.
Всупереч ст. 192 МК України та розділу VIII Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.05.2012 № 657, до найближчого митного органу щодо обставин аварії чи непереборної сили ОСОБА_1  не звертався. 
Таким чином, громадянин гр. України ОСОБА_1 станом на 27.04.2026 перевищив строк тимчасового ввезення на митну територію України транспортного засобу комерційного призначення з VIN: НОМЕР_2 та транспортного засобу з VIN: НОМЕР_3 реєстраційні номери НОМЕР_4 , що перебувають під митним контролем, більше ніж на тридцять діб.
Зазначені дії мають ознаки порушення митних правил, передбачених ч. 6 ст.481 Митного кодексу України.
ОСОБА_1 у судове засідання не прибув, хоча був належним чином повідомленим про час, дату та місце проведення судового засідання, що стверджується матеріалами справи. 
Відповідно до ч. 4 ст. 526 МК України, вважаю можливим розгляд справи у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, що не з`явилася на виклик до суду, хоча належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи.
Окрім того, слід зазначити, що в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини зазначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. 
Представник Львівської митниці Держмитслужби Сліпенко С. В. у судовому засіданні вважав винуОСОБА_1 в інкримінованому йому порушенні доведеною та просив притягнути його до відповідальності за порушення митних правил у межах санкції ч. 6 ст. 481 МК України.
Захисниця особи, яка притягується до адміністративної відповідальності — Назаренко А. С., скерувала до суду клопотання про закриття провадження у справі про порушення митних правил відносно ОСОБА_1 на підставі п. 3 ч. 1 ст. 527 МК України, у зв`язку з відсутністю у діях останнього складу порушення митних правил, з огляду на таке. Зазначає, що Львівська митниця не здійснила належного та законного сповіщення ОСОБА_1 про час і місце складання протоколу про порушення митних правил. Окрім цього, на думку захисниці, ОСОБА_1 є неналежним суб`єктом вказаного правопорушення. Під час перетину митного кордону України 13.02.2022 р. о 11:56:33 через митний пост «Краковець» ОСОБА_1 діяв виключно як найманий працівник (водій міжнародних рейсів) в інтересах, від імені та під правовим контролем іноземного перевізника — польської компанії VIKTORIA-ART Spolka z o.o. (ul. Grunwaldzka 13, 37-700 Przemysl, КRS 0000511490). При в`їзді (13.02.2022) ОСОБА_1 на митниці пред`явлено Swiadectwo kierowcy (свідоцтво водія співтовариства), техпаспорти за ТЗ, що однозначно засвідчило, що водій не є власником ТЗ, не ввозив вантажний транспортний засіб для власних приватних потреб, зафіксовано статус авто як комерційний транспорт фірми VIKTORIA-ART, у зв`язку з чим був відкритий режим тимчасового ввезення. Тобто, водій ОСОБА_1 під час перетину кордону діяв виключно як найманий працівник (технічний виконавець), що виконував комерційний рейс за вказівкою польської фірми. Усвоїх добровільних та послідовних поясненнях ОСОБА_1 детально виклав хронологію подій та зазначив, що в`їхав в Україну 13 лютого 2022 року на вантажному автомобілі з комерційною метою, після успішного завантаження металопродукцією на ПАТ «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» отримав пряме розпорядження від директора польської компанії-перевізника рухатися у зворотному напрямку до Польщі. Незважаючи на раптовий початок повномасштабних військових дій, ОСОБА_1 виявив максимальну добросовісність і 26 лютого 2022 року прибув на митний пост «Краковець» з метою вивезення транспортного засобу. Однак перетнути державний кордон він фізично та юридично не зміг, оскільки підпав під імперативну мобілізаційну заборону як військовозобов`язаний громадянин України віком до 60 років, про що прямо зазначає у тексті пояснень, вказуючи на свій «невиїзний» статус. З огляду на неможливість виїзду та за погодженням зі своїм керівництвом, яке обіцяло згодом самостійно 9 забрати вантажівку, водій був змушений залишити заблокований автомобіль у безпечному місці на території фірми у Львові, де згодом, у липня 2022 року, за рішенням власника вантаж також було перенаправлено й офіційно здано на місцевий склад «Метінвест-СМЦ». Невивезення транспортного засобу за межі митної території України до 05.03.2022 зумовлене дією обставин непереборної сили (форс-мажором підзаконного та військового характеру) та прямим законодавчим обмеженням з боку держави, а, отже, у діях ОСОБА_1 повністю відсутня суб`єктивна сторона правопорушення — вина у будь-якій формі. При оцінці таких доводів сторони захисту, просить суд додатково врахувати лист Торгово промислової палати України від 28 лютого 2022 року № 2024/02.0-7.1, відповідно до якого ТТП України підтверджує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні». Отже, ТПП України підтверджує, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили). Таким чином, обставини непереборної сили (форс-мажор), які виникли з 24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією рф, введенням воєнного стану, мобілізаційними заходами на виїзд за кордон осіб чоловічої статі віком від 18 до 60 років, носять загальновідомий, об`єктивний та абсолютно невідворотний характер. 
Заслухавши доводи захисниці особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та представника Львівської митниці Держмитслужби, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку.
Завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням (ч. 1 ст. 486 МК України).
За вчинення правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 481 МК України встановлене адміністративне стягнення у вигляді накладення штрафу у розмірі десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або конфіскацію таких транспортних засобів.
Відповідно до ч. 1 ст. 458 МК України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.
Відповідно до вимог ст. 495 МК України, доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких, у визначеному законом порядку, встановлюється наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються на підставі: протоколу про порушення митних правил, протоколів процесуальних дій, додатків до зазначених протоколів; пояснень свідків, пояснень особи, яка притягується до відповідальності; висновку експерта, інших документів.
Відповідно до ч. 2 ст. 459 Митного кодексу України, суб`єктами адміністративної відповідальності за порушення митних правил можуть бути громадяни, які на момент вчинення такого правопорушення досягли 16-річного віку, а при вчиненні порушень митних правил підприємствами - посадові особи цих підприємств.
З матеріалів справи слідує, що саме ОСОБА_1 ввіз на митну територію України транспортний засіб VIN: НОМЕР_2 та транспортний засіб з VIN: НОМЕР_3 з реєстраційними номерами НОМЕР_4 (країна реєстрації – Польща), який переміщувався у митному режимі «тимчасове ввезення до 60 днів». А тому, саме він є суб`єктом адміністративного правопорушення.  
Доводи ОСОБА_2 про те, що ОСОБА_1 не є суб`єктом відповідальності за інкриміноване йому правопорушення є безпідставними та ґрунтуються на неправильному розумінні суті правопорушення.
Факт вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення підтверджується такими даними: протоколом про адміністративне правопорушення № 0622/UA209000/2026 від 27.04.2026; копією паспорта громадянина України ОСОБА_3 , паспорта громадянина України для виїзду за кордон та карткою платника податків; письмовими поясненнями ОСОБА_3 від 26.03.2026, який підтвердив ввезення ним на митну територію України транспортних засобів, наведених у протоколі, а також пояснив, що не зміг вчасно вивезти транспортні засоби, оскільки був невиїзний; копією витягів з ЄАІС та АСМО «Інспектор»; листами Львівської митниці в адресу ОСОБА_1 ; довідкою щодо орієнтованої вартості предметів за протоколом про порушення митних правил 0622/UA209000/2026 від 27.04.2026; доповідною запискою та іншими матеріалами справи, які знаходяться в об`єктивному взаємозв`язку між собою, нічим не спростовані, доповнюються та уточнюються іншими доказами.
Відповідно до ч.1-3 ст.108 МК України, строк тимчасового ввезення товарів встановлюється митним органом у кожному конкретному випадку, але не повинен перевищувати трьох років з дати поміщення товарів у митний режим тимчасового ввезення. Строк тимчасового ввезення транспортних засобів комерційного призначення встановлюється митним органом з урахуванням того, що ці транспортні засоби повинні бути вивезені за межі митної території України після закінчення транспортних операцій, для яких вони були ввезені. З урахуванням мети ввезення товарів та/або транспортних засобів комерційного призначення, особливостей транспортних операцій та інших обставин попередньо встановлений строк тимчасового ввезення товарів відповідно до частини першої цієї статті та/або транспортних засобів комерційного призначення відповідно до частини другої цієї статті за письмовою заявою утримувача митного режиму може бути продовжений відповідним митним органом. У разі відмови у продовженні строку тимчасового ввезення митний орган зобов`язаний невідкладно письмово (у паперовій або електронній формі) повідомити особі, яка звернулася із заявою про продовження строку тимчасового ввезення, про причини та підстави такої відмови.
У свою чергу, диспозиція ч.6 ст.481 МК України передбачає, що відповідальність настає за перевищення строку тимчасового ввезення транспортних засобів особистого користування та транспортних засобів комерційного призначення на митну територію України більше ніж на тридцять діб, а так само втрата цих транспортних засобів, у тому числі їх розкомплектування.
Відповідно до ч.1 ст.460 МК України, вчинення порушень митних правил, передбачених частиною третьою статті 469, статтею 470, частиною третьою статті 478, статтею 481, статтею 481-1 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, а також допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, якщо такі помилки не допускаються систематично (стаття 268 цього Кодексу), не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.
Відповідно до п.2 Розділу 8 Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 31.05.2012 №657, обставини непереборної сили - надзвичайні та невідворотні події, що виникли незалежно від волі особи, зокрема стихійне лихо (землетрус, пожежа, повінь, зсув тощо), сезонне природне явище (замерзання моря, проток, портів, ожеледиця тощо), введення воєнного чи надзвичайного стану, страйк, громадянські безпорядки, злочинні дії третіх осіб, прийняття рішень законодавчого або нормативно-правового характеру, обов`язкових для особи, закриття шляхів, проток, каналів, перевалів та інші надзвичайні та невідворотні за таких умов події.
Факт аварії чи дії обставин непереборної сили — часткове чи повне пошкодження (зіпсуття, знищення, втрата тощо) товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем, або позбавлення можливості виконання відповідною особою передбачених законодавством України з питань державної митної справи або встановлених відповідним митним органом України вимог щодо вчинення відповідних дій з товарами, транспортними засобами, що перебувають під митним контролем.
Стаття 460 Митного кодексу України визначає, що вчинення порушення митних правил, передбачених, у тому числі, статтею 481 Митного кодексу України, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої Митним кодексом України.
У нормах ч.1 ст.192 МК України передбачено що у разі, якщо під час перевезення товарів транспортний засіб внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили не зміг прибути до митного органу призначення перевізник зобов`язаний терміново повідомити найближчий митний орган про обставини події, місце знаходження товарів і транспортного засобу.
У пункті 3 розділу VIII зазначеного Порядку передбачено, що залежно від характеру аварії чи обставин непереборної сили документи, що підтверджують їх наявність і тривалість дії, можуть видаватися державними органами, місцевими органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, іншими спеціально вповноваженими на це державними органами, а також уповноваженими на це підприємствами, установами та організаціями відповідно до їх компетенції.
Якщо факт аварії чи дії обставин непереборної сили має місце на митній території України, особа, відповідальна за виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем (власник товару або уповноважена ним особа, перевізник чи особа, відповідальна за дотримання митного режиму), повинна звернутись до митного органу, в зоні діяльності якого перебувають ці товари, транспортні засоби, із письмовою заявою, яка повинна містити відомості, що надають можливість ідентифікувати товари, транспортні засоби як такі, що перебувають під митним контролем, а також інформацію про час, місце, обставини та наслідки аварії чи дії обставин непереборної сили (пункт 5 розділу VIII Порядку).
Разом зі заявою подаються документи, що підтверджують факт аварії чи дії обставин непереборної сили, видані компетентними органами (установами) та засвідчені в установленому порядку.
З аналізу вказаних норм вбачається, що у разі пошкодження транспортного засобу, або дії обставин непереборної сили, що зумовило неможливість його вивезення за межі митної території України, перевізник зобов`язаний повідомити про це митний орган у встановленому законом порядку. У такому випадку відповідальність за ч. 6 ст. 481 МК України виключається.
Однак, з матеріалів справи вбачається, що у відповідності до вимог ст. 380 МК України, ОСОБА_1 відповідних документів, що підтверджують факту аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, визначених ст. 460 МКУ, не надав та з повідомленням, у відповідності до ст.192 МК України, до найближчого органу доходів та зборів про обставини події (аварії або дії обставин непереборної сили) не звертався.
Окрім цього, матеріали справи не містять даних того, що ОСОБА_1 до теперішнього часу вживав будь-які заходи, спрямовані на вирішення питання щодо вивезення зазначеного транспортного засобу будь-яким зі способів за межі митної території України або з приводу звернення до митного органу щодо продовження строків, які встановлені для тимчасового ввезення транспортних засобів на митну територію України.
Доводи адвокатки Назаренко А. С. щодо обставин непереборної сили та листа Торгово-промислової палати України від 28 лютого 2022 року № 2024/02.0-7.1, який зазначає наявність форс-мажорних обстави, суд розцінює критично, оскільки ОСОБА_1 відповідно до ст. 192 МК України до органу доходів і зборів, щодо обставин аварії та обставин непереборної сили, не звертався у встановленому законом порядку, не повідомив митний орган про неможливість вивезення транспортного засобу.
Окрім того, норми чинного законодавства не встановлюють вимог щодо вивезення транспортних засобів та інших товарів за межі митної території України лише власним ходом. Так, вищенаведеними нормами законодавства передбачений обов`язок доставити транспортний засіб у митний орган призначення до закінчення строку, проте спосіб виконання цього обов`язку не передбачений.
Також суд вважає, що митний орган дотримав процедуру складання протоколу у справі про порушення митних правил, зміст протоколу є чітким і зрозумілим. Зокрема, як вбачається з матеріалів справи, протокол про порушення митних правил № 0622/UA209000/2026 від 27.04.2026 був скерований ОСОБА_1 на адресу, яку останній зазначив у своїх письмових поясненнях від 26.03.2026.
Суд також зазначає, що порушення процедури прийняття рішення суб`єктом владних повноважень саме по собі може бути підставою для визнання його протиправним та скасування у разі, коли таке порушення безпосередньо могло вплинути на зміст прийнятого рішення.
Певні дефекти адміністративного акта можуть не пов`язуватись з його змістом, а стосуватися процедури його ухвалення. У такому разі можливі дві ситуації: внаслідок процедурного порушення такий акт суперечитиме закону (тоді акт є нікчемним), або допущене порушення не вплинуло на зміст акта (тоді наслідків для його дійсності не повинно наставати взагалі).
Отже, саме по собі порушення процедури прийняття акта не повинно породжувати правових наслідків для його дійсності, крім випадків, прямо передбачених законом.
З огляду на наведене, вважаю, що у діях ОСОБА_1  наявні ознаки правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 481 МК України, а саме: останній перевищив строк тимчасового ввезення транспортних засобів особистого користування та комерційного призначення на митну територію України більше ніж на тридцять діб, що підтверджується даними, що містяться у протоколі про порушення митних правил, та іншими матеріалами справи, наведеними вище, які знаходяться в об`єктивному взаємозв`язку між собою, нічим не спростовані, доповнюються та уточнюються іншими доказами.
Таким чином, аналізуючи наведені докази у справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, за відсутності будь-яких істотних суперечностей, приходжу до висновку, що винаОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 481 МК України доведена повністю.
Щодо клопотання захисниці особи, яка притягується до адміністративної відповідальності — адвокатки Назаренко А. С. про витребування доказів, то суд не вбачає необхідності у витребуванні вказаних доказів, оскільки вони не мають доказового значення для правильного вирішення справи за ч. 6 ст. 481 МК України. Окрім цього, суд вважає, що наявні у матеріалах справи вищенаведені докази повністю підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 6 ст. 481 МК України.
Вирішуючи питання про призначення виду стягнення за порушення митних правил, суд приймає до уваги, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.
З урахуванням характеру вчиненого порушення, особи порушника, який до адміністративної відповідальності за порушення митних правил раніше не притягався, беручи до уваги відсутність у матеріалах справи даних про доходи порушника та можливість виконати ним покарання у виді штрафу, суд вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді конфіскації транспортного засобу, тобто у межах санкції статті, за якою кваліфіковані його дії.
Відповідно до ст.487 МК України, провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а у частині, що не регулюється ним, відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.
Так, ст. 40-1 КУпАП передбачає, що судовий збір у справі про адміністративне правопорушення, у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.
Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного з правопорушника стягується 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 665,60 гривень.
Керуючись ст.ст.458,459,461,481,486,527,528 МК України, суд —
П О С Т А Н О В И В :
1. ОСОБА_1  визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6ст. 481 МК України та накласти на нього стягнення у виді конфіскації транспортного засобуз VIN: НОМЕР_2 та транспортного засобу з VIN: НОМЕР_3 з реєстраційними номерами НОМЕР_5 / НОМЕР_6 (країна реєстрації – Польща). 
2. Стягнути зі ОСОБА_1  на користь Державної судової адміністрації України 665,60 грн. судового збору.
Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд м. Львова протягом десяти днів з дня її винесення і набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.
Суддя Ольга ПАВЛЮК