Сквирський районний суд Київської області

Справа № 376/1459/26 
Провадження № 2/376/1581/2026
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 липня 2026 року м.Сквира
Сквирський районний суд Київської області у складі:
головуючої судді Ловінської С.С.,
за участю секретаря судового засідання Кропивлянської С.М.,
розглянувши у судовому засіданні в м.Сквира в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_1 в інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Сквирської міської ради про визнання права власності на майно в порядку спадкування, -
ВСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом, просить визнати за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом по 1/3 частині за кожним право власності на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 , з відповідною частиною господарських будівель та споруд, загальною площею 138,1 кв.м., житловою площею 83,3 кв.м., що належала ОСОБА_4 ; визнати за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом по 1/3 частині за кожним право власності на земельну ділянку, площею 0,077 га, призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 3224010100:01:034:0037, що належала ОСОБА_4 .
В обґрунтування позовної заяви зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його дружина та мати їхніх дітей - ОСОБА_4 . Після її смерті відкрилася спадщина на майно, яке складається із: частини житлового будинку АДРЕСА_1 з відповідною частиною господарських будівель та споруд, загальною площею 138,1 кв.м., житловою площею 83,3 кв.м., а також частини земельної ділянки, площею 0,077 га, призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) з кадастровим номером 3224010100:01:034:0037. Належність спадкодавцю нерухомого майна підтверджено ухвалою Сквирського райнного суду від 06.05.2022 та витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 21.06.2022. Зазначає, що він та діти являються спадкоємцями І черги після смерті дружини. Інших спадкоємців, крім позивачів, немає. При зверненні до нотаріуса, йому повідомили, що свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. Нотаріус відмовила йому у вчиненні нотаріальних дій, оскільки відсутній оригінал правовстановлюючого документа. Отримати його не може, оскільки право власності припиняється зі смертю особи, а тому правовстановлюючі документи на померлу особу не можуть бути видані. Тому позивач у своїх інтересах та інтересах малолітніх дітей не може скористатися своїм правом на спадкування за законом.
Ухвалою судді Сквирського районного суду Київської області від 22.05.2026 відкрито провадження у цивільній справі за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою Сквирського районного суду Київської області від 05.06.2026 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.
Позивач  ОСОБА_1  у судове засідання не з`явився, звернувся до суду з заявою, в якій просить розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. 
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Згідно до вимог ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії   НОМЕР_1 , видане 21.08.2025 Управлінням (Центром) надання адміністративних послуг Сквирської міської ради (а.с.17).
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 14.02.2023 уклав шлюб з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , якій після реєстрації шлюбу присвоєно прізвище « ОСОБА_6 », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 , видане 14.02.2023 Сквирським відділом ДРАЦС у Білоцерківському районі Київської області ЦМУ МЮ (м.Київ) (а.с.16).
Відповідно до повідомлення Сквирської міської ради №03-3190 від 16.07.2026 за даними Реєстру територіальної громади гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . На день смерті ОСОБА_4 разом з нею за вказаною адресою були зареєстровані: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.64).
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , є дітьми ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с.25-26).
Відповідно до копії матеріалів спадкової справи №261/2025, наданої Сквирською державною нотаріальною конторою за №389/01-16 від 29.05.2026 спадщину після смерті дружини ОСОБА_4 прийняв ОСОБА_1 (а.с.50). 
На праві приватної власності ОСОБА_4 на день її смерті належало наступне майно: земельна ділянка з кадастровим номером 3224010100:01:034:0037 (площею 0,077 га) та 1/2 частки житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 (а.с.13-15).
Згідно копії технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок від 24.05.2016 вказаний будинок за адресою: АДРЕСА_1 має площу 138,10 кв.м. (житлова площа 83,30 кв.м.) (а.с.8-12). 
Відповідно до копії звіту про оцінку майна, яким є житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 від 14.05.2026, складеного ФОП ОСОБА_7 , ринкова вартість будинку станом на 15.04.2026 складає 98 714,00 грн (а.с. 32-33).
Згідно із звіту про оцінку земельної ділянки площею 0,0770 га, що належить ОСОБА_5 , та розташована за адресою: АДРЕСА_1 , станом на 15.04.2026 складає 24 726,00 грн (а.с. 36-37).
Відповідно до статті 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав може бути визнання права власності.
У відповідності до ч. 2 ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Відповідно до ст. 1216 ЦК України – спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).
Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи. Для прийняття спадщини спадкоємцями встановлено строк у шість місяців з часу відкриття спадщини (ч.1 ст. 1270 ЦК України).
Згідно із ч. 1 ст. 1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).
Положення ст. 1241 ЦК України регулюють інститут обов`язкової частки у спадщині, який призначений для задоволення матеріальних інтересів окремих осіб найближчих родичів спадкодавця і має на меті звуження свободи заповіту.
Сутність права на обов`язкову частку полягає в тому, що на користь осіб, визначених у ч. 1 ст. 1241 ЦК України відкривається спадщина у вигляді половини від тієї частки, право на яку б належало їм при спадкуванні за законом, незалежно від того, яким є зміст заповіту.
Суб`єктами права на обов`язкову частку є: малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця; непрацездатна вдова (вдівець) спадкодавця; непрацездатні батьки спадкодавця. При цьому право на обов`язкову частку у спадщині має окремо кожен з непрацездатних батьків спадкодавця. До непрацездатних осіб відносяться: а) особи, які досягли пенсійного віку, тобто віку, який дає їм підставу для одержання пенсії за віком, незалежно від того, чи продовжують вони працювати; б) особи з інвалідністю I, II та III груп.
Перелік осіб, які мають право на обов`язкову частку, визначений ст. 1241 ЦК України, є вичерпним і не підлягає розширеному тлумаченню.
Аналіз ст. 1241 ЦК України дає підстави стверджувати, що право на обов`язкову частку - це суб`єктивне майнове право окремих спадкоємців першої черги (стаття 1261 ЦК України) отримати певну частку у спадщині, незалежно від змісту заповіту.
Хоча норми про право на обов`язкову частку розміщені у главі, присвяченій спадкуванню за заповітом, за своєю сутністю право на обов`язкову частку належить до спадкування за законом. Тобто, право на обов`язкову частку існує лише за наявності заповіту.
При обчисленні розміру обов`язкової частки слід ураховувати всіх спадкоємців за законом, які б могли спадкувати, якщо порядок спадкування не був би змінений заповітом (правова позиція Верховного Суду у справі № 292/389/17 від 25.11.2020).
Статтею 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку у шість місяців, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Відповідно до ч.1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.
Згідно з п.3.1. Роз`яснень, що містяться у листі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» - визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втирати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). 
Відповідно п.23 постанови Пленуму Верхового суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.
Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Аналізуючи вищенаведені обставини, викладені вимоги законів, досліджені у судовому засіданні письмові докази, враховуючи, що спадкоємцями за законом є ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 і факт відмови нотаріуса не позбавляє спадкоємців права отримати у власність спадкове майно, вимоги позивача про визнання права власності на спадкове майно є обґрунтованими.
Іншого способу захисту свого права, окрім як звернення до суду з даним позовом у сторін немає.
Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.
Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.
Враховуючи те, що відповідач не вчинив жодних дій, які б порушували права позивача, судові витрати по сплаті судового збору необхідно залишити за позивачем.
Керуючись ст. ст. 4,12,19,83, 175,177,184, 206, 259, 263, 265, 268 ЦПК України, ст.ст. 16, 328, 392, 1216-1218, 1268, 1297 ЦК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_1 в інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Сквирської міської ради про визнання права власності на майно в порядку спадкування- задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в порядку спадкування за законом по 1/3 частині за кожним право власності на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 , з відповідною частиною господарських будівель та споруд, загальною площею 138,1 кв.м., житловою площею 83,3 кв.м., що належала ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Визнати за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в порядку спадкування за законом по 1/3 частині за кожним право власності на земельну ділянку, площею 0,077 га, призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 3224010100:01:034:0037, що належала ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони справи:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .
Позивач: ОСОБА_1 в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , адреса реєстрації : АДРЕСА_1 .
Позивач: ОСОБА_1 в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , адреса реєстрації : АДРЕСА_1 .
Відповідач: Сквирська міська рада, ЄДРПОУ 04054961, місце знаходження: Київська область, Білоцерківський район, м.Сквира, вул.Карла Болсунівського, буд.28.

Суддя С.С.Ловінська