РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 293/748/26
Провадження № 2/293/722/2026
10 серпня 2026 року | селище Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області в складі:
головуючої судді    Проценко Л.Й.,
за участю секретаря судового засідання   Ничипорук Н.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Черняхів в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл фінанс» до  ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договором
ВСТАНОВИВ:
І. Короткий зміст позовних вимог
27.05.2026 Товариство з обмеженою відповідальність «Цикл фінанс» в особі представника - адвоката Юхименка Ю.Ю., звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , за змістом якого просить стягнути з неї на користь позивача заборгованість за договором надання коштів у позику в тому числі і на умовах фінансового кредиту №F-00051378 від 05.12.2023 в розмірі 5 100 грн., сплачений судовий збір в розмірі 2662,40 грн, витрати на правничу допомогу в сумі 5000 грн та поштові витрати, пов`язані з розглядом справи у розмірі 130,00 грн. 
Позовні вимоги мотивовані тим, що 05.12.2023 між ТОВ "Фінансова компанія "Гвадіана" та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №F-00051378 (ID договору 45377), відповідно до умов якого кредитор зобов`язується надати відповідачу кредит у сумі 3000 грн. строком на 14 днів зі сплатою 5% на добу, на засадах строковості, зворотності, платності та забезпеченості.
09.01.2025 між ТОВ "ФК "Гвадіана" та ТОВ "Цикл фінанс" укладено договір факторингу №2501-01, у відповідності до умов якого ТОВ "ФК "Гвадіана" відступає ТОВ "Цикл фінанс" за плату належні йому права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами відповідно до реєстру боржників згідно додатку 1.
Відповідач свої зобов`язання не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість, загальний розмір якої становить 5100,00 грн., з яких заборгованість за кредитом - 3000 грн. та заборгованість по процентам за користування кредитом за період з 05.12.2023 по 19.12.2023 – 2100,00 грн.
У добровільному порядку сплатити наявну заборгованість позичальник відмовляється, а тому позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором та судові витрати.
ІІ. Процедура та позиції сторін
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями від 27.05.2026 справа передана на розгляд судді Проценко Л.Й.
28.05.2026 на виконання вимог ч.8 ст.187 ЦПК України, суд отримав відомості про зареєстроване місце проживання відповідача.
Ухвалою від 01.06.2026 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі. Постановив розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Перше судове засідання призначив на 30.06.2026 о 11 год 30 хв. Суд також задовольнив клопотання позивача про витребування доказів (а.с.49-50). 
23.06.2026 від АТ КБ «ПриватБанк» надійшли витребувані матеріали, які містять відомості про зарахування коштів на рахунок відповідачки та виписку по рахунку (а.с.54-56).
30.06.2026 вказана справа не розглядалась у зв`язку з перебуванням судді у нарадчій кімнаті у кримінальному провадженні, про що свідчить довідка, складена секретарем судового засідання (а.с.59).
Суд призначив справу до розгляду на 06.08.2026 о 12 год 40 хв.
06.08.2026 сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача в позові просив проводити розгляд справи без його участі (а.с.6). Відповідач клопотань про відкладення розгляду справи суду не надав, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.61).
Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
В ході розгляду справи, суд відповідно до п.4 ч.5 ст.12 ЦПК України, створив сторонам всі умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строків, встановлених ЦПК України.
Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за наявними матеріалами.
У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи в порядку спрощеного провадження, відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Згідно ч. 5 ст. 259 та ч. 1 ст. 281 ЦПК України, не виходячи до нарадчої кімнати із занесенням до протоколу судового засідання, постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст. 280, 281 ЦПК України.
06.08.2026 суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення.
Згідно з ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин
05.12.2023 року між первісним кредитором ТОВ «Фінансова компанія «Гвадіана» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №F-00051378.
Відповідно до умов кредитного договору первісний кредитор зобов`язується надати Відповідачу кредит у сумі 3000,00 грн. строком на 14 днів зі сплатою 5 % на добу, на засадах строковості, зворотності, платності та забезпеченості, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, визначених цим Договором (п. п. 3.1., 3.2., 4.4. Кредитного договору).
Договір підписано персональним ідентифікатором № F994540, який направлено відповідачу 05.12.2023 року на номер мобільного телефону, вказаного ним в Заявці на отримання кредиту та введено Позичальником у відповідне поле на сайті Первісного кредитора 05.12.2023 року (а.с.19-29).
09.01.2025 року між Первісним кредитором (ТОВ «ФК «Гвадіана») та ТОВ «Цикл фінанс» укладено Договір факторингу № 2501-01, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «Гвадіана» відступає ТОВ «Цикл фінанс» за плату належні йому права грошової вимоги (Права Вимоги) до Боржників за кредитними договорами відповідно до реєстру боржників згідно Додатку 1 (а.с. 12-17). 
Таким чином, до Позивача перейшло право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором № №F-00051378 від 05.12.2023, що підтверджується договором факторингу № 2501-01 від 09.01.2025 р., витягом з Реєстру прав вимог від 09.01.2025 та платіжними інструкціями, як доказ оплати права грошової вимоги згідно договору факторингу № 2501-01 від 09.01.2025.
Факт переказу кредитних коштів підтверджується наданими АТ КБ «ПриватБанк» виписками по рахунку відповідача, в яких вказано, що по рахунку НОМЕР_1 було зараховано кошти в сумі 3000 грн. 05.12.2023 року (а.с.54).
Випискою по рахунку за вказаним договором також підтверджується факт зарахування коштів у сумі 3000,00 гн на картку відповідача та користування ними(а.с 55). 
ІV.  Законодавство, що підлягає застосуванню, мотиви та оцінка суду 
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори.
В частинах першій, другій статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.
В силу частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді відповідно до статті 205, 207 ЦК України.
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі №732/670/19, від 23.03.2020 у справі №404/502/18, від 07.10.2020 №127/33824/19.
Відповідно до ч.ч.1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно- телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч.12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору згідно з п. б ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію».
Враховуючи вищевикладені положення Закону, суд доходить до висновку, що сторони узгодили розмір позики, грошову одиницю, в якій надано позику, строки та умови надання грошових коштів, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого Договору, на таких умовах шляхом підписання Договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Статтею 514 ЦК України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Судом також встановлено, що 09.01.2025 між ТОВ «Фінансова компанія «Гвадіана» та ТОВ «Цикл Фінанс» укладено договір факторингу № 1, за яким відступлено право вимоги, зокрема за договором позики № F-00051378 від 05.02.2023.
У відповідності до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «Гвадіана» (клієнт) передає грошові кошти в розпорядження ТОВ «Цикл Фінанс» (фактор) (ціна продажу) за плату, а клієнт відступає факторові права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами (портфель заборгованості) відповідно до реєстру боржників згідно додатку 1. Внаслідок передачі (відступлення) права вимоги за цим договором, фактор заміняє клієнта у кредитних договорах, що входять до портфеля заборгованості, та набуває прав грошових вимог клієнта за цими кредитними договорами, включаючи право вимагати від боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань боржників за кредитними договорами. Відповідно до п.6.2.2-6.2.3. права вимоги переходять до фактора з моменту набрання чинності даним договором та підписання акту приймання-передачі прав вимоги (додаток 3), після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованості. Перехід права вимоги відбувається шляхом підписання сторонами та скріплення печатками (за наявності) сторін акту приймання-передачі права вимоги у відповідності до Додатку №3 до даного договору в день підписання договору та набрання ним чинності. Відступлення права вимоги за цим договором здійснюється без згоди боржників.
Положеннями ч. 1 ст. 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Судом встановлено, що нарахування відсотків у сумі 2100,00 грн здійснювалось у відповідності до умов Договору надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № F-00051378 від 05.12.2023, паспорту споживчого кредиту, та графіку платежів, протягом 14 днів.
Згідно з положеннями ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.
Відповідно положень ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України.
Відповідно до положень ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно положень ст. 1082 Цивільного кодексу України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.
Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 23.09.2015 у справі №6-979цс15, «...боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. ... неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі».
Як встановлено судом, згідно з умовами кредитного договору відповідач зобов`язався вчасно повернути кошти, сплатити відсотки за користування кредитом в порядку, визначеному цим договором.
Однак, відповідач порушив умови договору та своєчасно не виконував його умови, в результаті чого має заборгованість перед позивачем в загальному розмірі 5100,00 грн, що підтверджується матеріалами справи та не спростовано відповідачем належними та допустимими доказами.
Враховуючи наведене, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.
V. Розподіл судових витрат
Відповідно до положень ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
В силу ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
За приписами п.1 ч.2 ст.141 ЦПК інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
Позивач, окрім витрат по сплаті судового збору в розмірі 2662,40 грн, просить стягнути з відповідача витрати, пов`язані з надсиланням останньому позовної заяви у паперовій формі листом з описом вкладення у розмірі 130,00 грн.
Проте, згідно долученої квитанції з оплати за пересилання відправлення від 28.04.2026, відправник: ТОВ «Цикл фінанс», адресоване ОСОБА_1 у паперовій формі листа з описом вкладення, вартість плати становить 96 гривень.
Отже, згідно ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пов`язані з надсиланням стороні відповідача позовної заяви у паперовій формі листом з описом вкладення у цінний лист у розмірі 96,00 грн., а також судовий збір у розмірі 2662,40 грн.
Щодо витрат позивача на правову допомогу у розмірі 5000 грн, суд зазначає наступне.
Процесуальними нормами встановлено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (ст. 141 ЦПК України).
Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Верховний Суд у свої постановах неодноразово робив висновки щодо переліку тих чи інших документів для підтвердження складу та розміру витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, які можуть слугувати підтвердженням заявленого розміру витрат. Такими доказами, зокрема, можуть бути: договір про надання правової допомоги, акт прийому-передачі документів, акт здачі-приймання виконаних робіт, протокол наданих послуг, рахунки на оплату, банківські документи про оплату послуг. Такий перелік відповідно не є вичерпним.
Отже, з аналізу викладеного слідує, що зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.
На підтвердження розміру понесених позивачем витрат на правничу допомогу до позовної заяви додано договір про надання правової допомоги №13.04/26 від 13.04.2026, укладений між ТОВ "Цикл фінанс" та адвокатом Юхименко Ю.Ю., додаткову угоду № 1 до договору №13.04/26 від 13.04.2026 про надання правничої допомоги, ордер на надання правничої допомоги, платіжну інструкцію, згідно якої вартість наданих послуг становить 5 000 грн.(а.с.7-10,43).
Водночас при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи.
Заразом, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
Тобто нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін (п.п. 33-34, 37 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).
При ухваленні рішення суд, відповідно до положень статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», крім вимог національного законодавства керується також практикою ЄСПЛ.
Як вбачається з рішення ЄСПЛ від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited проти України», заява №19336/04, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим; за рішенням ЄСПЛ від 28.11.2002 у справі «Лавентс проти Латвії», заява № 58442/00, відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Беручи чи до уваги наведене, виходячи з критеріїв реальності та розумності, а також враховуючи складність справи, обсяг виконаних адвокатом робіт, суд доходить висновку про неспівмірність заявленого до стягнення розміру судових витрат на правничу допомогу у сумі 5000 грн із позовними вимогами та вважає вірним часткове стягнення з відповідача на користь позивача таких витрат - у розмірі 3 000,00 грн. 
Керуючись ст.ст.5, 12, 13, 79, 81, 91, 141, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 354, 355 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл фінанс» заборгованість, яка виникла за договором №F-00051378 від 05.12.2023 у розмірі 5100 (п`ять тисяч сто) гривень 00 копійок; витрати по сплаті судового збору у розмірі 2662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) гривні 40 копійок, 3000 (три тисячі) гривень 00 копійок витрат на правову допомогу та витрати, пов`язані з надсиланням стороні відповідача позовної заяви у паперовій формі листом з описом вкладення, у розмірі 96 (дев`яносто шість) гривень 00 копійок.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення суду може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи. 

Відомості про учасників у справі:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Цикл фінанси», 
адреса місця знаходження: вул.Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8, м.Київ, 04112, ЄДРПОУ 43453613. 

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 

Повне рішення складено 10.08.2026

Головуюча суддя | Людмила ПРОЦЕНКО