Справа № 420/11571/26 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Катаєвої Е.В., розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (вул. Валентини Крицак, 6, м. Херсон) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, –

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов через систему «Електронний суд» адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, в якому позивачка просить суд: 
визнати протиправними дії щодо припинення виплати пенсії ОСОБА_1 ; 
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області поновити нарахування та виплату пенсії по інвалідності з 01.11.2025 року;
зобов`язати відповідача виплатити заборгованість по пенсії за період з 01.11.2025 по день фактичного поновлення виплати.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Херсонській області та отримує пенсію по інвалідності відповідно до ст. 30 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Проте, з листопада 2025 року нарахування та виплату пенсії припинено.
При цьому, на звернення позивача, ГУ ПФУ в Херсонській області повідомлено, що виплату пенсії припинено у зв`язку з необхідністю проходження повторного оцінювання повсякденного функціонування особи відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 1338 від 15.11.2024, та запропоновано пройти відповідне оцінювання. 
Отже, відповідач, припинивши виплату пенсії, фактично застосував положення постанови Кабінету Міністрів України № 1338 від 15.11.2024 як підставу для обмеження права позивача на пенсійне забезпечення. Проте відповідно до ст. 92 Конституції України основи соціального захисту визначаються виключно законами України, а не підзаконними актами, у зв`язку з чим постанова Кабінету Міністрів України не може звужувати зміст та обсяг прав, встановлених законом. Крім того, відповідно до п. 3 постанови Кабінету Міністрів України № 1338, особи мають право пройти оцінювання повсякденного функціонування до 01 квітня 2026 року, а до цього моменту інвалідність вважається продовженою, що виключає правові підстави для припинення виплати пенсії.
Враховуючи вищевикладене, позивач вважає дій відповідача щодо припинення нарахування йому пенсії по інвалідності протиправними, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом.
Позивач просив задовольнити позовні вимоги.
Ухвалою суду від 27.04.2026 року позов залишено без руху, позивачу надано строк на усунення недоліків позову.
Ухвалою суду від 05.06.2026 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено, що справа буде розглянута за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін в електронній формі, враховуючи внесені зміни в КАС України, а саме частиною 9 ст.18 КАС України визначено, що суд проводить розгляд судової справи за матеріалами у формах, визначених Положенням про ЄСІТС та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів). Згідно з п.128 Розділу VII Перехідних положень Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) ЄСІТС, затвердженого Рішенням ВРП 17 серпня 2021 №1845/0/15-21 встановлено, що до початку функціонування всіх підсистем (модулів) ЄСІТС справи можуть розглядатися (формуватися та зберігатися) в паперовій, електронній чи змішаній формі залежно від наявних у суді можливостей.
Представник відповідача подав до суду відзив на позов, у якому просив відмовити в задоволенні позову, зазначивши, що ОСОБА_1 призначено пенсію по інвалідності з 18.04.2017 на підставі виписки з акта огляду медико - соціальною експертною комісією до довідки серії 12 ААА № 291889 (дата первинного огляду 18.04.2017), що надано МСЕК до органу Пенсійного фонду України за місцем призначення пенсії. Згідно наданої довідки ОСОБА_1 встановлено другу ІІ інвалідності за загальним захворюванням з ураженням опорно- рухового апарату терміном на 1 рік.
Водночас, у зв`язку з тим, що позивач не відноситься до категорії осіб, призваних на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятих на військову службу за контрактом у період дії воєнного стану, на нього не поширюються положення пункту 146.1 розділу ХV “Прикінцеві положення” Закону № 1058 щодо продовження виплати пенсії по інвалідності протягом шести місяців з дня припинення чи скасування воєнного стану, надзвичайного стану в Україні. 
Між тим, за результатами останнього переогляду (20.07.2020) ОСОБА_1 встановлено ІІ групу інвалідності за загальним захворюванням з ураженням опорно-рухового апарату строком до 01 серпня 2022 року, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААБ № 557005 та визначено дату наступного переогляду - 20.07.2022.
При цьому, абз. 13 п. 3 Постанови № 1338, чоловіки віком від 25 до 60 років, яким була встановлена ІІ або ІІІ група інвалідності із зазначенням строку повторного огляду, зобов`язані у період з 01.04.2025 до 01.11.2025 пройти оцінювання повсякденного функціонування відповідно до Порядку проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, затвердженого Постановою № 1338.
На підставі вищевикладеного, з урахуванням абз. 13 п. 3 Постанови № 1338 ОСОБА_1 подовжено виплату пенсії по інвалідності по 31.10.2025 року та з 01.11.2025 призупинено виплату пенсії по інвалідності у зв`язку з тим, що позивачем не пройдено повторне оцінювання повсякденного функціонування особи в закладах охорони здоров`я. 
У зв`язку з чим, Головне управління листом № 3813-1825/О-02/8-2100/26 від 24.02.2026 проінформувало позивача про необхідність проходження повторного оцінювання повсякденного функціонування особи в закладах охорони здоров`я з метою підтвердження групи інвалідності та, як наслідок, поновлення пенсійних виплат. Тобто, продовження виплати пенсії по інвалідності стане можливим після встановлення інвалідності за результатами проведення повторного оцінювання повсякденного функціонування особи.
Враховуючи вищевикладене, відповідач діяв правомірно, з урахуванням положень чинного законодавства, а отже відсутні підстави для визнання протиправними дій ГУ ПФУ щодо припинення виплати позивачці пенсії по інвалідності. 
Справа розглянута у письмовому провадженні. 
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є громадянином України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_1 . 
Відповідно до довідки виписки з акта огляду медико - соціальною експертною комісією до довідки серії 12 ААА № 291889 позивачу призначено ІІ групу інвалідності 18.04.2017 року з датою чергового переогляду 18.04.2018 року.
Згідно з довідкою до акта огляду медико-соціальної експертної комісії №557005 серії 12ААБ, 20.07.2020 року позивачу проведено повторний медичний огляд, встановлено ІІ групу інвалідності з датою чергового переогляду – 20.07.2022 року.
Сторонами не заперечується, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Херсонській області з 18.04.2017 року, як отримувач пенсії по інвалідності відповідно до Закону № 1058.
22.01.2026 року позивач звертався до ГУ ПФУ із заявою щодо його пенсійного забезпечення.
За результатом розгляду заяви ГУ ПФУ листом №3813-1825/О-02/8-2100/26 від 24.02.2026 року ОСОБА_1 повідомлено, що згідно з абз. 13 п. 3 Постанови № 1338, чоловіки віком від 25 до 60 років, яким була встановлена друга або третя група інвалідності із зазначенням строку повторного огляду, зобов`язані у період з 01.04.2025 до 01.11.2025 пройти оцінювання повсякденного функціонування відповідно до Порядку проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, затвердженого Постановою № 1338. Крім того, абз. 18 п. 3 Постанови № 1338 зазначено, що абз. 15-18 цього пункту не застосовуються для осіб з інвалідністю з числа військовослужбовців Збройних Сил та інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення з правоохоронними функціями, осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту та чоловіків віком від 25 до 60 років, яким була встановлена друга або третя група інвалідності, із зазначенням строку повторного огляду. 
З урахуванням зазначеного, ОСОБА_1 подовжено виплату пенсії по інвалідності по 31.10.2025. Крім того пенсійним органом в листі зазначено що для поновлення виплати пенсії необхідно пройти повторне оцінювання повсякденного функціонування особи в закладах охорони здоров`я.
Позивач, вважаючи протиправними дії ГУ ПФУ щодо припинення виплати пенсії по інвалідності, звернувся до суду з цим позовом.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Пунктом 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України визначено, що основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Призначення і виплата пенсії в Україні здійснюється згідно із Законом України від 09.07.2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі за текстом - Закон № 1058-IV), іншими законами і нормативно-правовими актами та міжнародними договорами (угодами), що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення.
Закон №1058-IV визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зокрема, призначення, перерахунку і виплати пенсій.
За приписами ч. 1 ст.9 Закону № 1058-IV відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати, окрема, пенсія по інвалідності.
За змістом ч.1 ст. 30 Закону № 1058-IV пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності за наявності страхового стажу, передбаченого ст. 32 цього Закону.
Судом встановлено, що позивач отримував пенсію по інвалідності з 18.04.2017 року по 01.11.2025 року, як особа з інвалідністю ІІ групи, при цьому з урахуванням положень постанови КМУ №1338 виплата пенсії по інвалідності продовжувалась на період дії воєнного стану до 31.10.2025 року без результатів повторного огляду на період дії воєнного стану.
Підставою для припинення нарахування та виплати позивачу пенсії по інвалідності з листопада 2025 року відповідач, із посиланням на положення абз. 13 п. 3 постанови КМУ № 1338, зазначив про необхідність проходження повторного медичного огляду, у зв`язку з тим, що позивач належить до категорії чоловіків віком від 25 до 60 років, яким була встановлена друга або третя група інвалідності із зазначенням строку повторного огляду, для яких проходження повторного медичного огляду є обов`язковим для продовження інвалідності, і як наслідок, виплати пенсії по інвалідності.
Так, оцінюючи правомірність дій відповідача щодо припинення нарахування та виплати позивачу пенсії по інвалідності, суд виходить з наступного.
Постановою КМУ від 15.11.2024 року № 1338 «Деякі питання запровадження оцінювання повсякденного функціонування особи» (далі - Постанова № 1338) врегульовані строки, на які продовжується встановлення інвалідності для окремих категорій осіб, а також перелік поважних причин, що є підставою для продовження інвалідності.
Згідно з п. 3 Постанови № 1338, з моменту припинення повноважень, прав і обов`язків медико-соціальних експертних комісій щодо проведення медико-соціальної експертизи встановлення інвалідності повнолітнім особам, здійснення інших повноважень, прав і обов`язків, визначених Положенням про експертні команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, затвердженого цією постановою, здійснюється експертними командами відповідно до Порядку проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, затвердженого цією постановою.
Відповідно до абз. 12 п. 3 Постанови № 1338, у разі коли особі інвалідність (із зазначенням строку повторного огляду) була встановлена до набрання чинності цією постановою відповідно до Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2009 р. №1317 "Питання медико-соціальної експертизи", і строк повторного огляду припав на період воєнного стану на території України, але яка відповідно до постанови Кабінету Міністрів від 8 березня 2022 р. №225 "Деякі питання порядку проведення медико-соціальної експертизи на період воєнного стану на території України" не проходила такий повторний огляд в медико-соціальних експертних комісіях:
чоловіки віком від 25 до 60 років, яким була встановлена друга або третя група інвалідності із зазначенням строку повторного огляду, зобов`язані у період з 1 квітня 2025 р. до 1 листопада 2025 р. пройти оцінювання повсякденного функціонування відповідно до Порядку проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, затвердженого цією постановою;
інші особи, за винятком тих, кого неможливо направити на проведення оцінювання повсякденного функціонування, проходять оцінювання повсякденного функціонування до 1 квітня 2026 року.
Норми абз. 12-14 п. 3 Постанови КМУ № 1338 поширюються на осіб, які відповідають сукупності таких умов:
- це особи, інвалідність яких (із зазначенням строку повторного огляду) встановлена до набрання чинності Постановою КМУ № 1338, тобто до 26 листопада 2024 року;
- строк повторного огляду цих осіб припав на період воєнного стану;
- ці особи відповідно до Постанови КМУ 225 не проходили повторний огляд в медико-соціальних експертних комісіях.
При цьому, абз. 15-17 п. 3 Постанови КМУ № 1338 установлено, що до числа тих, кого неможливо направити на проведення оцінювання повсякденного функціонування, належать:
особи, місцем проживання яких є території, що включені до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого Міністерством розвитку громад та територій, для яких не визначена дата завершення бойових дій або тимчасової окупації;
особи, які через порушення функцій організму не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися, не чують, не розмовляють, не бачать (на обидва чи одне око), не мають очей (ока), кінцівок (кінцівки), кистей рук (кисті руки), стоп ніг (стопи ноги), одного з парних органів, в яких наявне онкологічне захворювання, інтелектуальні порушення чи психічні розлади, церебральний параліч або інші паралітичні синдроми, причина інвалідності з дитинства.
Між тим, для осіб, направлення яких на проведення оцінювання повсякденного функціонування є неможливим відповідно до підстав, визначених абз. 12, 15 - 17 цього пункту, оцінювання повсякденного функціонування переноситься на строк після припинення або скасування воєнного стану, але не пізніше шести місяців після його припинення або скасування. При цьому інвалідність та ступінь втрати професійної працездатності (у відсотках) для таких осіб продовжується до останнього числа шостого місяця після припинення або скасування воєнного стану, якщо раніше не буде проведено оцінювання повсякденного функціонування особи. Абзаци 15 - 18 цього пункту не застосовуються для осіб з інвалідністю з числа військовослужбовців Збройних Сил та інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення з правоохоронними функціями, осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту та чоловіків віком від 25 до 60 років, яким була встановлена друга або третя група інвалідності, із зазначення строку повторного огляду.
Отже, обов`язок пройти оцінювання повсякденного функціонування з 01.04.2025 року по 01.11.2025 року стосується всіх чоловіків віком від 25 до 60 років, яким була встановлена друга або третя група інвалідності із зазначенням строку повторного огляду. Винятків для цієї категорії осіб, в тому числі пов`язаних з наявність визначених Кабінетом Міністрів України причин неможливості проходження повторного огляду або оцінювання повсякденного функціонування особи, ні Законом № 4170, ні Постановою КМУ № 1338 не передбачено.
Так, судом під час розгляду справи встановлено, що позивачу встановлена інвалідність із зазначенням строку повторного огляду до набрання чинності Законом № 4170 і Постановою КМУ № 1338; строк повторного огляду (20.07.2022 року) припадав на період воєнного стану; доказів проходження повторного огляду в медико-соціальних експертних комісіях відповідно до Постанови КМУ № 225 позивачем не надано, не оспорюється та судом не встановлено.
Отже, ОСОБА_1 , як чоловік віком від 25 до 60 років (станом на момент припинення виплати пенсії - 58 років), якому встановлена ІІ група інвалідності із зазначенням строку повторного огляду, в силу положень абз. 9-10 п. 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 4170, а також абз. 12-13 п. 3 Постанови КМУ № 1338 зобов`язаний був пройти оцінювання повсякденного функціонування до 01 листопада 2025 року.
Однак таке оцінювання позивач не пройшов, що не заперечується позивачем.
Таким чином, суд критично оцінює доводи позивача про продовження дії інвалідності до 01.04.2026 року.
Частиною 2 ст.77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. 
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про доведеність відповідачем як суб`єктом владних повноважень правомірності вчинених дій.
Згідно зі ст.ст.73,74,75,76 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
З урахуванням встановлених фактів суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
Підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Частиною 9 ст.18 КАС України визначено, що суд проводить розгляд судової справи за матеріалами у формах, визначених Положенням про ЄСІТС та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).
Згідно з п.128 Розділу VII Перехідних положень Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) ЄСІТС, затвердженого Рішенням ВРП 17 серпня 2021 №1845/0/15-21 встановлено, що до початку функціонування всіх підсистем (модулів) ЄСІТС справи можуть розглядатися (формуватися та зберігатися) в паперовій, електронній чи змішаній формі залежно від наявних в суді можливостей.
Конституційний Суд України у рішенні від 03.10.1997 року №4-зп зазначив, що конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше. 
Отже, за наявності декількох норм, які по-різному регулюють спірне питання повинні застосовуватися положення закону з урахуванням дії закону в часі за принципом пріоритету тієї норми, яка прийнята пізніше.
Враховуючи, що ч.9 ст.18 КАС України, якою визначено, що суд проводить розгляд судової справи за матеріалами у формах, визначених Положенням про ЄСІТС та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів), прийнята пізніше ніж абз.1 ч.10 ст.243 КАС України, суд застосовує норму, яка прийнята пізніше.
Оскільки ухвалою суду при відкритті провадженні вирішено здійснити розгляд справи та її формування та зберігання в електронній формі суд викладає рішення в електронній формі.
Керуючись ст. 2, 3, 6, 7, 8, 9, 12, 241-246 КАС України, суд, – 

В И Р І Ш И В :

Відмовити в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (вул. Валентини Крицак, 6, м. Херсон, код ЄДРПОУ 21295057) про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області щодо припинення виплати пенсії ОСОБА_1 ; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області поновити нарахування та виплату пенсії по інвалідності з 01.11.2025 року; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області виплатити заборгованість по пенсії за період з 01.11.2025 по день фактичного поновлення виплати.
Рішення набирає законної сили у порядку ст.255 КАС України.
Рішення може бути оскаржене у порядку та строки встановлені ст.295-297 КАС України.

Суддя Е.В. Катаєва

.