ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ  ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

02 липня 2026 року 	Справа № 160/3124/26  	
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді	Сліпець Н.Є. 	 	
за участі секретаря судового засідання	Лебеденко В.В.	 	
за участі: 	 	 	
позивача  представника позивача  представника відповідача 	ОСОБА_1  Романюк А.О. Лагоди В.В. 	 	
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Департаменту кіберполіції Національної поліції України про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

10.02.2026 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Департаменту кіберполіції Національної поліції України (далі - відповідач), в якій просить суд:
- визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту кіберполіції НПУ №20 від 20.01.2026 року про застосування дисциплінарного стягнення, а саме про застосування до старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 , оперуповноваженого відділу протидії кіберзлочинам в Донецькій області, дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби;
- визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту кіберполіції НПУ №47 о/с від 26.01.2026 року по особовому складу, яким старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 , оперуповноваженого відділу протидії кіберзлочинам в Донецькій області, з 27.01.2026 року звільнено зі служби, відповідно до пункту 6 частини 1 статті 77 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України);
- поновити ОСОБА_1 , оперуповноваженого відділу протидії кіберзлочинам в Донецькій області, з 27.01.2026 року;
- стягнути з Департаменту кіберполіції Національної поліції на користь ОСОБА_1 , оперуповноваженого відділу протидії кіберзлочинам в Донецькій області, всі види грошового забезпечення відповідно до посади оперуповноваженого відділу протидії кіберзлочинам в Донецькій області за час вимушеного прогулу за період з 27.01.2026 року по день поновлення на службі;
- допустити до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 , на посаді оперуповноваженого відділу протидії кіберзлочинам в Донецькій області, з 27.01.2026 року та в частині виплати грошового забезпечення за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць в розмірі згідно до вимог ст. 371 КАС України.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що наказом Департаменту кіберполіції Національної поліції України №47 о/с від 26 січня 2026 року ОСОБА_1 було звільнено зі служби 27 січня 2026 року на підставі пункту 6 частини 1 статті 77 ЗУ “Про Національну поліцію України” (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби). Вказаний наказ прийнятий на підставі наказу Департаменту кіберполіції Національної поліції України №20 від 20 січня 2026 року, в якому вказано, що за вчинення дисциплінарного проступку, який виразився в порушенні пунктів, 1,4,6 частини третьої статті 1, частини першої статті 5 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, пунктів 1,2 частини першої статті 18 ЗУ “Про Національну поліції”, пункту 3 розділу IV Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2015 року №1179, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України від 06.12.2016 року за №1576/29706, п. 12.18 глави 12 розділу ІІ Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них також боєприпасів до зброї основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС України від 21.08.1998 року №622 (зі змінами, внесеними згідно з наказом МВС України від 18 червня 2024 року №420, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України від 29.05.12024 за №985/42330, застосовано до старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 , оперуповноваженого відділу протидії кіберзлочинам в Донецькій області, дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції. Стосовно порушення п. 12.18 глави 12 розділу ІІ Інструкції позивач вказує, що законодавець передбачає процедуру анулювання дозволу, або вилучення зброї. Відповідачем не підтверджено по-перше той факт, що магазин віднесено до основної частини зброї, зазначений факт спростовується термінами, який законодавець використовує в Інструкції, також відповідачем не підтверджено факту вчинення позивачем будь-якого адміністративного правопорушення в частині порушення в поводженні з пристроями (відсутні будь-які протоколи про притягнення до відповідальності). Крім того, зазначає, що з аналізу правових норм, які перелічені у п.1 оскаржуваного Наказу № 20 від 20.01.2026 року та Наказу №47 о/с від 26.01.2026 року не можливо зробити обґрунтований та законний висновок, у зв`язку із якими порушеннями до позивача застосований такий суворий вид дисциплінарного стягнення, як звільнення з посади. Позивач вважає, що відповідачем не обґрунтовано необхідність застосування відносно ОСОБА_1 найсуворішого дисциплінарного стягнення – звільнення зі служби, а також неможливість накладення одного з інших видів дисциплінарного стягнення, які наведені у ст. 13 Дисциплінарного статуту. ОСОБА_1 є молодим спеціалістом, що свідчить про можливість застосування до нього іншого стягнення, однак не звільнення зі служби. Під час проведення службового розслідування дисциплінарною комісією не доведено належними доказами факт порушення ОСОБА_1 службової дисципліни, тому наказ №20 від 20.01.2026 та наказ №47 о/с від 26.01.2026 року, є незаконними та мають бути скасованими у судовому порядку. Таким чином, позивач вважає, що оскаржені накази відповідача прийняті за відсутності належних доказів факту вчинення позивачем конкретно визначеного дисциплінарного проступку та без доведення його вини, що є підставою для їх скасування, та поновлення позивача на службі.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.02.2026 року відкрито провадження в адміністративній справі №160/3124/26 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту кіберполіції Національної поліції України про визнання протиправним та скасування наказу. Постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, за наявними у справі матеріалами з 13.03.2026 року.
Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Також витребувано у Департаменту кіберполіції Національної поліції України матеріали службового розслідування відносно ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.02.2026 р. постановлено подальший розгляд справи №160/3124/26 здійснювати за правилами загального позовного провадження з проведенням підготовчого засідання. Підготовче засідання призначено на 10.03.2026 о 13:30 год.
26.02.2026 від представника відповідача через систему “Електронний суд” (документ сформований в системі 25.02.2026) надійшов відзив на позовну заяву та матеріали службового розслідування. Представник просить відмовити в задоволенні адміністративного позову в повному обсязі, обґрунтовуючи тим, що 24.12.2025 відповідно до наказу № 354 “Про призначення службового розслідування та утворення дисциплінарної комісії” призначено службове розслідування, у формі письмового провадження, по факту події, яка мала місце 23 грудня 2025 року за участю старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 (0186095), оперуповноваженого відділу протидії кіберзлочинам в Донецькій області. Дисциплінарною комісією встановлено, що своїми діями ОСОБА_1 порушив накази керівника Департаменту кіберполіції Національної поліції України щодо неухильного дотримання Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09 листопада 2015 року № 1179, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України від 06 грудня 2016 року за № 1576/29706, а також щодо неухильного дотримання належної поведінки на службі та в позаслужбовий час, поведінки під час відпочинку в громадських місцях та недопущення порушень загально прийнятих етичних правил, зокрема в позаробочий час, оголошені упродовж 2025 року працівникам структурних та територіальних (відокремлених) підрозділів ДКП під час проведення нарад, саме: протокол оперативної наради при керівництві ДКП від 09.01.2025 № 1; протокол оперативної наради при керівництві ДКП від 15.01.2025 № 8; протокол оперативної наради при керівництві ДКП від 05.03.2025 № 20; протокол оперативної наради при керівництві ДКП від 27.03.2025 № 22; протокол оперативної наради при керівництві ДКП від 17.04.2025 № 23; - протокол оперативної наради при керівництві ДКП від 29.04.2025 № 26; протокол оперативної наради при керівництві ДКП від 25.06.2025 № 29; протокол оперативної наради при керівництві ДКП від 06.08.2025 № 33; протокол оперативної наради при керівництві ДКП від 27.08.2025 № 35. При цьому, ОСОБА_1 особисто ознайомлений з наступними протоколами оперативної наради при керівництві ДКП: від 09.01.2025 № 1; від 15.01.2025 № 8; від 05.03.2025 № 20; від 17.04.2025 № 23; від 29.04.2025 № 26; від 27.08.2025 № 35, що підтверджується наявними в матеріалах службового розслідування відмітками про виконання ОСОБА_1 вказаних документів в системі електронного документообігу (зворотня сторона ст. 109-110, 118-119, 122-126, 143-145, 156-158, 190-191 матеріалів службового розслідування). Таким чином в діях ОСОБА_1 йдеться не про одиничний дисциплінарний проступок, а про сукупність взаємопов`язаних грубих порушень службової дисципліни та норм поведінки, які вчинені одночасно та свідчать про системну протиправну поведінку. До таких порушень належать: перебування у стані алкогольного сп`яніння, що саме по собі є грубим дисциплінарним проступком та несумісним із виконанням службових обов`язків; вчинення насильницьких дій, які порушують як службову дисципліну, так і норми публічного порядку; публічна нецензурна лайка, що дискредитує орган та підриває авторитет служби; дискредитація звання та органу, яка проявилась у демонстративній протиправній поведінці; втрата частини магазину зброї, що свідчить про недбале ставлення; порушення вимог комендантської години, що є окремим адміністративним правопорушенням в умовах воєнного стану; самовільне залишення місця події, що унеможливило належне службове реагування та свідчить про ухилення від відповідальності. Сукупність зазначених обставин обґрунтовує висновок про вчинення грубого дисциплінарного проступку, який за своїм характером несумісний із подальшим перебуванням на службі. За результатами проведеного службового розслідування, Дисциплінарною комісією було складено висновок від 19.01.2026 року №3274-2026. 20 січня 2026 року наказом Департаменту кіберполіції Національної поліції України № 20 “Про застосування дисциплінарного стягнення” за вчинення дисциплінарного проступку, який виразився в порушенні пунктів 1, 4, 6 частини третьої статті 1, частини першої статті 5 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, пунктів 1, 2 частини першої статті 18 Закону України “Про Національну поліцію”, пункту 3 розділу ІV Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09 листопада 2015 року № 1179, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України від 06 грудня 2016 року за № 1576/29706, пункту 12.18 глави 12 розділу II Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21 серпня 1998 року № 622 (із змінами, внесеними згідно з наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 червня 2024 року № 420, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України від 29 травня 2024 року за № 985/42330), до старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 (0186095), оперуповноваженого відділу протидії кіберзлочинам в Донецькій області, застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції. Таким чином, за викладених вище обставин та в сукупності вчинених порушень, зокрема перебування у стані алкогольного сп`яніння, агресивна поведінка відносно громадянки (дружини), втрата частини зброї та самовільне залишення місця події, пересування в комендантську годину об`єктивно свідчить про втрату довіри керівництва до такого підлеглого як до особи, здатної належним чином виконувати службові повноваження та дотримуватися вимог службової дисципліни. За таких обставин керівництво обґрунтовано дійшло висновку, що подальше перебування цієї особи на службі створює ризики для безпеки, авторитету органу та належного виконання покладених завдань. Отже, накази Департаменту кіберполіції від 20.01.2026 №20 в частині застосування дисциплінарного стягнення та від 26.01.2026 №47 о/с про звільнення зі служби в поліції Позивача виданий із дотриманням норм Закону України “Про Національну поліцію”.
02.03.2026 від представника позивача через систему “Електронний суд” надійшла відповідь на відзив, в якій позивач підтримує позовні вимоги, заперечує проти відзиву, надає додаткові пояснення щодо обставин справи та більш детально розкриває зазначені у позовній заяві доводи. Зокрема, зауважує, що звільнення у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби не пов`язано із кримінально-правовою, цивільно-правовою чи адміністративно-правовою кваліфікацією тих самих діянь, які водночас стали підставою для ініціювання службового розслідування. Позивачем не може бути допущено порушення вимог п. 12.18 глави 12 розділу ІІ Інструкції від 21.08.1998 року №622, оскільки зазначений пристрій, зокрема магазин до нього, не відноситься до основних частин зброї, а тому у останнього не виникає обов`язку повідомляти уповноважені органи у випадку можливої втрати магазину, а так само і не настає відповідальність за його втрату. Отже, як видно з оскаржуваного наказу №20 від 20.01.2026 відповідачем сформульовано одиничне порушення, а саме втрата магазину від пристрою. Також вказує, що відповідачем зазначено про перебування нібито в стані алкогольного сп`яніння, що нібито є самостійним дисциплінарним проступком. Навіть, якщо вважати що позивач перебував в стані алкогольного сп`яніння, останній не виконував службові обов`язки, зазначена подія була в позаробочий час, не визначено, ані ступінь сп`яніння, ані факт вчинення будь-яких дій. Останній не керував транспортним засобом, на нього не складено протокол про адміністративне правопорушення за перебування нібито в стані сп`яніння, тобто останній не був джерелом підвищеної небезпеки. Будь-яких негативних наслідків як для суспільства, чи громадян, чи зокрема поліції не настало. Також варто зазначити, що в поясненнях опитуваних осіб, жоден спростовує будь-які випадки перебування позивача в стані сп`яніння. Також відповідачем не зазначено, які саме насильницькі дії нібито вчиненні позивачем, а якщо вчиненні то відносно кого? Якщо ж встановлено відносно кого, то чи опитано цю особу в рамках службового розслідування? Дисциплінарна комісія не знайшла будь-яких підтверджень щодо вчинення насильницьких дій з боку позивача. А так само не опитано ОСОБА_2 дисциплінарною комісією. Крім того, відповідач, видаючи оскаржуваний наказ від 20.01.2026 року не зазначав, що підставою для звільнення нібито була нецензурна лайка. Використання відповідачем в даному випадку термінів “дискредитація” та “підрив авторитету служби” не є співмірним та дотичним до нецензурної лайки. В жодному з оскаржуваних наказів матеріалах не використовується термін “дискредитація звання поліцейського”. Зазначене формулювання є лише у висновку службового розслідування як фраза вирвана з контексту проаналізованих комісією Постановах Верховного суду, без конкретизацію в яких саме діях ОСОБА_1 знайшли відображення ці терміни. Відповідачем не наведено які морально-етичні принципи порушено позивачем. Окрім того опитані з числа цивільних осіб, повідомили, що їм невідомо про факт участі у події, яка мала місце 23.12.2025 року будь-кого з числа представників поліції. Щодо втрати частини магазину зброї, що свідчить про недбале ставлення вказує, що зазначений пристрій не є тією зброєю, яка закріплюється за поліцейським у відомчому органі.
02.03.2026 представник позивача звернулась до суду з клопотанням про долучення доказів та витребування доказів. 
09.03.2026 від представника відповідача через систему “Електронний суд” (документ сформований в системі 06.03.2026) до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких представник відповідача не погоджується з доводами позивача та просить відмовити у задоволенні позову. Вказує, що позиція представника позивача у відповіді на відзив про одиничне порушення не відповідає дійсності, оскільки дані твердження являються суб`єктивним судженням представника позивача, які не підтверджені жодними доказами чи об`єктивними фактами, натомість спростовуються наступним змістом оскаржуваного наказу №20 від 20.01.2026.
10.03.2026 у підготовчому засіданні, судом, усною ухвалою із занесенням до протоколу судового засідання, було витребувано у відповідача послужний список та довідку щодо нарахованого грошового забезпечення позивача.
18.03.2026 представник відповідача звернувся до суду з клопотанням про долучення доказів, витребуваних ухвалою суду від 10.03.2026. 
25.03.2026 до суду надійшло клопотання представника позивача про долучення до матеріалів справи копії скарги ОСОБА_1 та відеозаписи з нагрудних камер працівників патрульної поліції. 
27.03.2026 представник позивача звернулася до суду з клопотанням про допит в якості свідка - ОСОБА_2 . 
01.04.2026 усною ухвалою, із занесенням до протоколу судового засідання, судом було відмовлено у допиті свідка. 
01.04.2026 представник позивача звернулась до суду з клопотанням про дослідження аудіо та відеозаписів, наявних в матеріалах справи при дослідженні письмових доказів. 
01.04.2026 усною ухвалою, із занесенням до протоколу судового засідання, суд постановив закрити підготовче провадження та призначити справу до розгляду по суті. 
21.04.2026 представник позивача звернулась до суду з клопотанням про долучення доказів. 
01.05.2026 представник відповідача подав до суду заперечення на клопотання про долучення доказів.
01.05.2026 представник звернулась з клопотанням про долучення доказів.
13.05.2026 від ОСОБА_3 через систему “Електронний суд” (документ сформований в системі 12.05.2026) надійшли додаткові пояснення у справі, в яких позивача, тобто її чоловіка, характеризує з позитивної сторони. Разом з цим, підтвердила факт завдання їй останнім 23.12.2025 року в нічний час удару по сідницях в громадському місці, де позивач перебував в стані алкогольного сп`яніння. Щодо обставин втрати позивачем магазину від його пістолету зазначає, що вказаний магазин, він носив не в пістолеті, а окремо, їх знайомі ОСОБА_4 або ОСОБА_5 , які перебували у короткотривалих відпустках з ЗСУ та мають зброю, могли у стані алкогольного сп`яніння сплутати зі своїми магазинами.
19.05.2026 від позивача через систему “Електронний суд” (документ сформований в системі 18.05.2026) надійшли додаткові пояснення у справі.
Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили задовольнити позов з підстав, зазначених в позовній заяві.
Представник відповідача в судовому засіданні обставини, викладені у відзиві на позов, запереченнях підтримав, проти позову заперечував, просив відмовити у його задоволенні в повному обсязі.
Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, заперечення представника відповідача, дослідивши матеріали справи (письмові докази та відеозаписи), всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проходив службу в Національній поліції України з 15.08.2019 року, на посаді оперуповноваженого відділу протидії кіберзлочинам в Донецькій області (ВПК в Донецькій області) – з 01.05.2024 року.
Судом також встановлено, що 24.12.2025 Департаментом кіберполіції Національної поліції України відповідно до наказу № 354 “Про призначення службового розслідування та утворення дисциплінарної комісії” призначено службове розслідування, у формі письмового провадження, по факту події, яка мала місце 23 грудня 2025 року за участю старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 (0186095), оперуповноваженого відділу протидії кіберзлочинам в Донецькій області.
На підставі вищевказаного наказу проведено службове розслідування у формі письмового провадження, з метою перевірки відомостей, викладених у доповідній записці від 24.12.2025 № 68955-2025 підполковника поліції ОСОБА_6 , начальника 2-го відділу (прогнозування ризиків та реагування), а також перевірки інших фактів порушення службової дисципліни,
За результатами перевірки складено висновок службового розслідування по факту події, яка мала місце 23 грудня 2025 року за участю поліцейського ОСОБА_1 № 3274-2026 від 19.01.2026 року.
Відповідно до п. 2 резолютивної частини висновку службового розслідування за вчинення дисциплінарного проступку, який виразився в порушенні пунктів 4, 6 частини третьої статті 1, частини першої статті 5 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, пунктів 1, 2 частини першої статті 18 Закону України “Про Національну поліцію”, пункту 3 розділу ІV Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09 листопада 2015 року № 1179, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України від 06 грудня 2016 року за № 1576/29706, пункту 12.18 глави 12 розділу II Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21 серпня 1998 року № 622 (із змінами, внесеними згідно з наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 червня 2024 року № 420, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України від 29 травня 2024 року за № 985/42330), застосовувати до старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 (0186095), оперуповноваженого відділу протидії кіберзлочинам в Донецькій області, дисциплінарне стягнення в виді звільнення зі служби в поліції.
Відповідно до наказу Департаменту кіберполіції Національної поліції України №20 від 20 січня 2026 року “Про застосування дисциплінарного стягнення” за вчинення дисциплінарного проступку, який виразився в порушенні пунктів, 1, 4, 6 частини третьої статті 1, частини першої статті 5 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, пунктів 1, 2 частини першої статті 18 ЗУ “Про Національну поліції”, пункту 3 розділу IV Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2015 року №1179, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України від 06.12.2016 року за №1576/29706, п. 12.18 глави 12 розділу ІІ Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС України від 21.08.1998 року №622 (із змінами, внесеними згідно з наказом МВС України від 18 червня 2024 року №420, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України від 29.05.12024 за №985/42330), застосувати до старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 (0186095), оперуповноваженого відділу протидії кіберзлочинам в Донецькій області, дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції.
У вказаному наказі зазначено, що 23 грудня 2025 року в нічний час перебуваючи поза службою старший лейтенант поліції ОСОБА_1 (0186095), оперуповноважений відділу протидії кіберзлочинам в Донецькій області, нехтуючи наказами начальника Департаменту кіберполіції Національної поліції України щодо неухильного дотримання Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2015 року №1179, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України від 06.12.2016 року №1576/29706, а також неухильного дотримання належної поведінки на службі та в позаслужбовий час, поведінки під час відпочинку в громадських місцях та недопущення порушень загально прийнятих етичних правил, зокрема в позаробочий час, знаходячись в громадському місці по вул. Квітки Цісик, 7, у м. Дніпро, порушив громадський порядок і спокій громадян, а саме перебуваючи з явними ознаками сп`яніння, тобто маючи запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, поведінку, що не відповідає обстановці, висловлювався нецензурною лайкою та застосував до своєї дружини ОСОБА_3 фізичну силу, що призвело до події, відомості про яку 23 грудня 2025 року зареєстровано до єдиного обліку заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події з використанням інформаційно-комунікаційної системи “Інформаційний портал Національної поліції України” Дніпровським районним управлінням поліції №2 Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області (ДРУП №2 ГУНП в Дніпропетровській області) за №37877 з кваліфікацією “Хуліганство”.
Цього ж дня під час зазначеної події ОСОБА_1 перебуваючи з явними ознаками сп`яніння та будучи власником пристрою вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії “ПМР-УОС” кал. 9 мм № НОМЕР_2 , втратив основну частину до нього, а саме магазин з набоями.
Разом з тим, під час з`ясування працівниками слідчо-оперативної групи ДРУП №2 ГУНП в Дніпропетровській області обставин вищевказаної події, ст. лейтенант поліції Круглушин Р.Є., нехтуючи наказами начальника ДКП про заборону пересування в комендантську годину, самовільно 24 грудня 2025 року залишив місце події та під час комендантської години пішки прибув до автозаправного комплексу за адресою: пр. Слобожанський, 32, м. Дніпро, де з явними ознаками сп`яніння був виявлений працівниками Управління головної інспекції Департаменту головної інспекції та дотримання прав людини Національної поліції України та в подальшому доставлений до адміністративної будівлі ГУНП в Донецькій області.
Указане свідчить про недотримання ОСОБА_1 законів України, нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, Присяги поліцейського, порушення наказів начальника Департаменту кіберполіції про недопущення порушення працівниками поліції комендантської години, неухильне дотримання належної поведінки на службі та в позаслужбовий час, порушень загальноприйнятих етичних правил, зокрема в позаробочий час, а також учинення дій, які підривають авторитет Національної поліції України.
Наказом Департаменту кіберполіції Національної поліції України №47 о/с від 26 січня 2026 року "По особовому складу" відповідно до пункту 6 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) частини 1 статті 77 ЗУ “Про Національну поліцію України” звільнено зі служби в поліції старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 (0186095), оперуповноваженого відділу протидії кіберзлочинам в Донецькій області з 27 січня 2026 року.
Не погоджуючись із вищевказаними наказами та підставами звільнення, позивач звернувся з позовом до суду за захистом порушених прав та законних інтересів.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Так правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Законом України “Про Національну поліцію” від 02.07.2015 № 580-VIII, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, (далі - Закон № 580-VIII), відповідно до частини 1 статті 59 якого служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.
Частиною 1 статті 18 Закону № 580-VIII встановлено, що поліцейський зобов`язаний, зокрема неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського, професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.
Зобов`язання дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя та сумлінно виконувати свої службові обов`язки закріплено і у тексті Присяги на вірність Українському народові, яку складає особа, яка вступає на службу в поліції (стаття 64 Закону № 580-VIII).
Згідно із статтею 19 Закону № 580-VIII, у разі вчинення протиправних діянь, поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.
Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 77 Закону № 580-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII затверджено Дисциплінарний статут Національної поліції України (далі - Дисциплінарний статут), відповідно до статті 1 якого службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.
Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.
Службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України “Про Національну поліцію”, зобов`язує поліцейського, зокрема бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону.
Таким чином, службова дисципліна полягає у виконанні (дотриманні) законних і підзаконних актів із питань службової діяльності, бездоганному і неухильному додержанні порядку і правил, що такими нормативно-правовими актами передбачені.
Відповідно до статті 11 Дисциплінарного статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.
Дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції (стаття 12 Дисциплінарного статуту).
Статтею 13 Дисциплінарного статуту встановлено, що дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.
Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.
До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.
Відповідно до положень статті 14 Дисциплінарного статуту з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків проводиться службове розслідування.
Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.
Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, медіа (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.
Службове розслідування проводиться на засадах неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом незалежно від займаної посади, спеціального звання, наявних у них державних нагород та заслуг перед державою.
Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.
Проведення службових розслідувань за фактом порушення поліцейським службової дисципліни здійснюють дисциплінарні комісії (частина 1 статті 15 Дисциплінарного статуту).
Згідно з пунктом 4 розділу V Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 № 893 (далі Порядок № 893), службове розслідування має встановити: наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій; ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок; обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; вид і розмір заподіяної шкоди; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.
З матеріалів службового розслідування встановлено, що 23 грудня 2025 року в нічний час перебуваючи поза службою поліцейський ОСОБА_1 , нехтуючи наказами начальника ДКП щодо неухильного дотримання Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09 листопада 2015 року № 1179, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України від 06 грудня 2016 року за № 1576/29706, а також неухильного дотримання належної поведінки на службі та в позаслужбовий час, поведінки під час відпочинку в громадських місцях та недопущення порушень загально прийнятих етичних правил, зокрема в позаробочий час, знаходячись в громадському місці по вул. Квітки Цісик, 7, у м. Дніпро, порушив громадський порядок і спокій громадян, а саме перебуваючи з явними ознаками сп`яніння, тобто маючи запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, поведінку, що не відповідає обстановці, висловлювався нецензурною лайкою та застосував до своєї дружини ОСОБА_3 фізичну силу, що призвело до події, відомості про яку 23 грудня 2025 року зареєстровано до єдиного обліку заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події з використанням інформаційно-комунікаційної системи “Інформаційний портал Національної поліції України” (далі – ІКС ІПНП) Дніпровським районним управлінням поліції № 2 Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області (далі – ДРУП № 2 ГУНП в Дніпропетровській області) за № 37877 з кваліфікацією “Хуліганство”.
Дисциплінарною комісією встановлено, що своїми діями ОСОБА_1 порушив накази керівника Департаменту кіберполіції Національної поліції України щодо неухильного дотримання Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09 листопада 2015 року № 1179, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України від 06 грудня 2016 року за № 1576/29706, а також щодо неухильного дотримання належної поведінки на службі та в позаслужбовий час, поведінки під час відпочинку в громадських місцях та недопущення порушень загально прийнятих етичних правил, зокрема в позаробочий час, оголошені упродовж 2025 року працівникам структурних та територіальних (відокремлених) підрозділів ДКП під час проведення нарад, саме:
- протокол оперативної наради при керівництві ДКП від 09.01.2025 № 1;
- протокол оперативної наради при керівництві ДКП від 15.01.2025 № 8;
- протокол оперативної наради при керівництві ДКП від 05.03.2025 № 20;
- протокол оперативної наради при керівництві ДКП від 27.03.2025 № 22;
- протокол оперативної наради при керівництві ДКП від 17.04.2025 № 23;
- протокол оперативної наради при керівництві ДКП від 29.04.2025 № 26;
- протокол оперативної наради при керівництві ДКП від 25.06.2025 № 29;
- протокол оперативної наради при керівництві ДКП від 06.08.2025 № 33;
- протокол оперативної наради при керівництві ДКП від 27.08.2025 № 35.
При цьому, ОСОБА_1 особисто ознайомлений з наступними протоколами оперативної наради при керівництві ДКП:
- від 09.01.2025 № 1;
- від 15.01.2025 № 8;
- від 05.03.2025 № 20;
- від 17.04.2025 № 23;
- від 29.04.2025 № 26;
- від 27.08.2025 № 35.
При цьому, ОСОБА_1 особисто ознайомлений з наступними протоколами оперативної наради при керівництві ДКП:
- від 09.01.2025 № 1;
- від 15.01.2025 № 8;
- від 05.03.2025 № 20;
- від 17.04.2025 № 23;
- від 29.04.2025 № 26;
- від 27.08.2025 № 35,
що підтверджується наявними в матеріалах службового розслідування відмітками про виконання ОСОБА_1 вказаних документів в системі електронного документообігу.
Також Дисциплінарна комісія встановила порушення ОСОБА_1 громадського порядку і спокою громадян, що виразилося у неодноразових висловлюваннях нецензурною лайкою в громадському місці, підтверджується наявними в матеріалах службового розслідування відеозаписами з портативних відеореєстраторів поліцейських управління патрульної поліції в Дніпропетровській області далі – УПП в Дніпропетровській області) (23:16:55 хв. відеореєстратор № 470028: меня зовут Ростислав, фамилия без разницы, любую, не..й хавать этот п….ж от бабы, я водку не пил, я пил ОСОБА_7 , это пойло нормальное, а то что баба себя ведет не по нормальному это ее проблемы, пусть отгребает, останется сама с двумя детьми это ее проблемы, мне п…й,….. з…..а,”), а також поясненням поліцейського ДРУП № 2 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_8 , поліцейського СВ ДРУП №2 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 та поясненнями поліцейських УПП в Дніпропетровській області ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 .
Разом з тим, відеозаписами, які містяться в матеріалах службового розслідування, підтверджується зневажливе й неприпустиме ставлення ОСОБА_1 до проходження служби в поліції та до самого статусу поліцейського. Зокрема, під час спілкування у службовій та публічній обстановці він використовує лексикон “Мусарка” - зневажливе, принизливе та дискредитуюче позначення органів поліції (23:19:50 хв. Відеореєстратор № 470028: “Я в мусарке сижу из-за брони, только из-за этого е…ь, мне еще 24, я молодой, могу погулять, либо на зоне, либо тут, п…й”; 23:17:37 хв. Відеореєстратор № 470455:“не первый раз она вызывает мусоров, за три года б…ь, это уже не первый раз” на що лікар швидкої медичної допомоги говорить до ОСОБА_1 , що: “не надо говорить “мусоров””, на що ОСОБА_1 відповідає: “та им не привыкать”;).
Вказані висловлювання були озвучені у присутності інших поліцейських, лікарів та цивільних осіб, що свідчить не лише про внутрішню неповагу до служби, але й про свідоме публічне приниження авторитету поліції. Така поведінка є несумісною з принципами службової дисципліни, професійної етики та вимогами до поліцейського як представника держави, підриває довіру громадян до правоохоронних органів і негативно впливає на імідж служби в цілому.
Також, цього ж дня під час зазначеної події ОСОБА_1 перебуваючи з явними ознаками сп`яніння та будучи власником пристрою вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії “ПМР-УОС” кал. 9мм. № НОМЕР_2 , втратив основну частину до нього, а саме магазин з набоями.
Втрата ОСОБА_1 основної частини пристрою вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії “ПМР-УОС” кал. 9 мм. № НОМЕР_2 , а саме магазина з набоями, підтверджується тим, що він на відеозаписах при спілкуванні з поліцейськими УПП в Дніпропетровській області та УГІ ГУНП в Донецькій області не заперечував цього факту (04:46:32 24.12.2025 Відеореєстратор № 480021: запитують у ОСОБА_1 про те, куди міг подітися на думку останнього магазин з набоями від його травматичної зброї, останній відповідає: “ ОСОБА_13 быть кум в шутку украл, зовут ОСОБА_14 , фамилия Мисло” ).
Суд зазначає, що втрата частини магазину зброї ОСОБА_1 свідчить про недбале ставлення до обов`язків служби, оскільки зброя є джерелом підвищеної небезпеки, а будь-яке нехтування встановленими правилами її зберігання, носіння чи використання автоматично підвищує ступінь суспільної небезпечності проступку. Поєднання цього порушення зі станом алкогольного сп`яніння значно обтяжує оцінку вчиненого та свідчить про несумісність такої поведінки з подальшим проходженням служби.
Також під час з`ясування працівниками слідчо-оперативної групи ДРУП № 2 ГУНП в Дніпропетровській області обставин вищевказаної події старший лейтенант поліції ОСОБА_1 , нехтуючи наказами начальника ДКП про заборону пересування в комендантську годину, самовільно 24 грудня 2025 року залишив місце події та під час дії комендантської години пішки прибув до автозаправного комплексу за адресою: АДРЕСА_1 , де й був виявлений працівниками Управління головної інспекції ГУНП в Донецькій області та в подальшому доставлений до адміністративної будівлі ГУНП в Донецькій області.
Порушення ОСОБА_1 підтверджується поясненням поліцейського ДРУП № 2 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_8 , а саме те, що ОСОБА_1 втік з місця події в невідомому напрямку. З метою встановлення місцезнаходження останнього поліцейським ОСОБА_8 було оглянуто мобільні бомбосховища та найближчі прибудинкові території, на телефоні дзвінки та повідомлення ОСОБА_1 не відповідав.
У подальшому місцезнаходження ОСОБА_1 встановлено поліцейськими УГІ ГУНП в Донецькій області ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , що підтверджується їх поясненнями (ст. 214-219 матеріалів службового розслідування).
Водночас, в матеріалах службового розслідування наявні матеріали, які додатково негативно характеризують ОСОБА_1 , а саме в поясненнях та на відеозаписах останній не заперечував факти застосування фізичної сили до своєї дружини ОСОБА_3 , які мали місце 23.12.2025 (ст. 36, 41 матеріалів службового розслідування та 04:46:54 хв. Відеореєстратор № 480021: ОСОБА_16 запитує ОСОБА_1 : “Під час конфлікту з дружиною, чи застосовували Ви до неї фізичну силу, якщо застосовували, то як саме?”, – ОСОБА_1 відповідає: “Ударив по сідницях, ногою, 1 раз, руками я ее не трогал…).
Таким чином, судом встановлено, що в діях ОСОБА_1 йдеться не про одиничний дисциплінарний проступок, а про сукупність взаємопов`язаних грубих порушень службової дисципліни та норм поведінки, які вчинені одночасно та свідчать про системну протиправну поведінку, а саме:
- перебування у стані алкогольного сп`яніння, що саме по собі є грубим дисциплінарним проступком та несумісним із виконанням службових обов`язків.
- вчинення насильницьких дій, які порушують як службову дисципліну, так і норми публічного порядку;
- публічна нецензурна лайка, що дискредитує орган та підриває авторитет служби;
- дискредитація звання та органу, яка проявилась у демонстративній втраті частини магазину зброї, що свідчить про недбале ставлення;
- порушення вимог комендантської години, що є окремим адміністративним правопорушенням в умовах воєнного стану;
- самовільне залишення місця події, що унеможливило належне службове реагування та свідчить про ухилення від відповідальності.
Отже, з урахуванням вищезазначеного, суд доходить висновку, що в сукупності зазначені дії позивача свідчать про дисциплінарне порушення, що характеризується підвищеним ступенем суспільної небезпечності, свідчать про зневажливе ставлення до виконання службових обов`язків, підривають авторитет державного органу. Сукупність зазначених обставин обґрунтовує висновок про вчинення грубого дисциплінарного проступку, який за своїм характером несумісний із подальшим перебуванням на службі.
Разом з цим, суд зазначає, що відсутність факту притягнення позивача до адміністративної чи кримінальної відповідальності, не спростовує факту вчинення ним дисциплінарного проступку, який виразився у порушенні пунктів 1, 4, 6 частини третьої статті 1, частини першої статті 5 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, пунктів 1, 2 частини першої статті 18 Закону України “Про Національну поліцію”, пункту 3 розділу ІV Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09 листопада 2015 року № 1179, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України від 06 грудня 2016 року за № 1576/29706, пункту 12.18 глави 12 розділу II Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21 серпня 1998 року № 622 (із змінами, внесеними згідно з наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 червня 2024 року № 420, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України від 29 травня 2024 року за № 985/42330).
Вказані порушення підтверджені, зокрема, висновком службового розслідування від 19.01.2026 року №3274-2026, затвердженого начальником Департаменту кіберполіції Національної поліції України 19.01.2026 року, відеозаписами з нагрудних камер патрульної поліції, а саме: відеокамера “Вхід (Ваmbuk)” (ІD: 1766576673960), відеокамера “Вхід (Ваmbuk)” (ІD: 1766576933939), відеокамера “Вхід (Ваmbuk)” (ІD: 1766577474867), відеореєстратор №. 470028, відеореєстратор № 470256, відеореєстратор № 470455, відеореєстратор № 480021, рапортом старшого лейтенанта поліції Лаптєва Івана Андрійовича, слідчого слідчого відділу Дніпровського РУП № 2 ГУНП в Дніпропетровській області, поясненнями лейтенанта поліції ОСОБА_8 , спеціаліста-криміналіста СКЗ ДРУП № 2 ГУНП в Дніпропетровській області, старішого лейтенанта поліції Соловей Олега Володимировича, інспектора взводу № 2 роти тактико-оперативного реагування ТОР УПП в Дніпропетровській області, старшого лейтенанта поліції Грома Дениса Олександровича, інспектора УПП в Дніпропетровській області, старшого лейтенанта поліції Камбура Аркадія Васильовича інспектора УПП в Дніпропетровській області, капітана поліції Зимкнка Антона Сергійовича (0157150), старшого інспектора відділу службових розслідувань УГІ ГУНП в Донецькій області, старшого лейтенанта поліції Кінжакова Павла В`ячеславовича (0160178), інспектора відділу службових розслідувань УГІ ГУНП в Донецькій області, поясненнями громадян ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 .
Крім того, суд критично відноситься до наданих 13.05.2026 пояснень дружини позивача – ОСОБА_3 , в яких остання характеризує позивача з позитивної сторони. Так, факт завдання позивачем їй 23.12.2025 року в нічний час удару ногою по сідницях в громадському місці ОСОБА_3 не заперечує.
Вказане підтверджується також матеріалами справи та встановленими судом обставинами.
У Постанові КАС ВС від 01.08.2025 № 120/566/24 Суд зазначив, що адміністративна та дисциплінарна відповідальність є різними, окремими і самостійними видами відповідальності поліцейського. Порядок і підстави притягнення поліцейського до конкретного виду юридичної відповідальності здійснюється за окремими процедурами, урегульованими різними нормативно-правовими актами. Притягнення чи не притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності не може бути обумовлено наявністю чи відсутністю складу іншого правопорушення чи фактом притягнення до іншого виду відповідальності. Відсутність факту притягнення поліцейського до адміністративної відповідальності не виключає наявності в його діях дисциплінарного проступку, за який уповноважена особа у порядку Дисциплінарного статуту має право застосувати такий вид дисциплінарного стягнення як звільнення зі служби в поліції.
Суд також зауважує, що твердження представника позивача стосовно протиправності притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у зв`язку з втратою магазину з набоями до пристрою вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії “ПМР-УОС” кал. 9 мм № НОМЕР_2 , який не являється зброєю, є недоречними та необґрунтованими.
Так, хоч вказаний пристрій і не є зброєю в розумінні закону, проте несе загрозу та може бути використаний проти життя та здоров`я людини.
Вищевказана подія, а саме втрата позивачем магазину з набоями до пристрою вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії “ПМР-УОС” кал. 9 мм № НОМЕР_2 відбулася в громадському місці та під час перебування позивача в стані алкогольного сп`яніння. Крім того, вказана подія відбулася під час дії воєнного стану, що також несе значну загрозу для громадськості та порушує суспільний порядок.
При цьому, як встановлено матеріалами службового розслідування та знайшло своє підтвердження під час розгляду справи судом, позивач вищевказаний пристрій “ПМР-УОС” кал. 9 мм №КІИУ4923 носив із собою в комендантську годину.
Таким чином, суд зазначає, що позивач, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, під час дії воєнного стану та в комендантську годину, тримав при собі пристрій “ПМР-УОС” кал. 9 мм № НОМЕР_2 , що є недопустимим, оскільки наражав інших осіб на небезпеку.
Тобто, сам факт такої поведінки з боку позивача, як поліцейського, є неприпустимим.
Позивач, будучи поліцейським, який давав присягу на вірність Українському народові, усвідомлюючи характер своїх вчинків, вчинив дії, які безумовно порочать звання поліцейського та є несумісними зі званням поліцейського. Вказані дії позивача підривають довіру та авторитет органів влади і їх працівників в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 1 Розділу 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII, службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень.
Абзацами 2, 4, 8, 9, 11 пункту 1 Розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09 листопада 2015 року № 1179, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України від 06 грудня 2016 року за № 1576/29706, встановлено, що під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен: неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; поважати і не порушувати права та свободи людини, до яких, зокрема, відносяться права: на життя; на повагу до гідності; на свободу та особисту недоторканність; поводитися стримано, доброзичливо, відкрито, уважно і ввічливо, викликаючи в населення повагу до поліції і готовність співпрацювати; контролювати свою поведінку, почуття та емоції, не дозволяючи особистим симпатіям або антипатіям, неприязні, недоброму настрою або дружнім почуттям впливати на прийняття рішень та службову поведінку; дотримуватися норм ділового мовлення, не допускати використання ненормативної лексики.
Відповідно до статті 3 Закону України «Про Національну поліцію» у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.
Згідно із частин 1, 4 статті 8 Закону України «Про Національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
Під час дії воєнного стану поліція діє згідно із призначенням та специфікою діяльності з урахуванням тих обмежень прав і свобод громадян, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, що визначаються відповідно до Конституції України та Закону України «Про правовий режим воєнного стану».
Згідно із ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, бере участь відповідно до повноважень у забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного або надзвичайного стану, зони надзвичайної екологічної ситуації у разі їх введення на всій території України або в окремій місцевості.
Отже, суд звертає увагу на те, що дисциплінарний проступок позивачем було вчинено в період воєнного стану.
Верховний Суд у постанові від 23.11.2023 у справі №420/14443/22 вказав, що за змістом частини другої статті 29 Дисциплінарного статуту дисциплінарні стягнення застосовуються в порядку зростання від менш суворого, яким є зауваження, до більш суворого - звільнення зі служби в поліції. Вказаною нормою встановлено правило, відповідно до якого за вчинення поліцейським кожного наступного дисциплінарного проступку неможливо застосувати таке саме або менш суворе дисциплінарне стягнення, якщо це прямо не передбачено цією нормою.
Таким чином, повноваження керівника щодо обрання одного з видів дисциплінарного стягнення у період дії воєнного стану залишаються дискреційними, але з урахуванням особливості його застосування, визначеного у статті 29 Дисциплінарного статуту, зокрема, з дотриманням порядку зростання.
До того ж, щодо доводів позивача про відсутність у висновку в чому полягає порушення і вина позивача, не встановлено тяжкість проступку, наявність або відсутність в діяннях позивача дисциплінарного проступку, юридичної кваліфікації проступку, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ними і дією порушника дисципліни, суд зазначає наступне.
У постанові від 26 червня 2019 року у справі № 1640/3394/18 Верховний Суд указував, що саме по собі порушення процедури прийняття акта не повинно породжувати правових наслідків для його дійсності, крім випадків, прямо передбачених законом. Виходячи із міркувань розумності та доцільності, Суд зауважив, що деякі вимоги до процедури прийняття акта необхідно розуміти не як вимоги до самого акта, а як вимоги до суб`єктів владних повноважень, уповноважених на їх прийняття. Дефектні процедури прийняття адміністративного акта, як правило, тягнуть настання дефектних наслідків. Разом із тим, не кожен дефект акта робить його неправомірним.
У цій постанові Верховний Суд визначив, що суттєве (фундаментальне) порушення - це таке порушення суб`єктом владних повноважень норм права, допущення суттєвої, істотної помилки при прийнятті певного рішення, яке мало наслідком прийняття незаконного рішення. Стосовно ж процедурних порушень, то в залежності від їх характеру такі можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність акта, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, взагалі не впливають на його дійсність.
Тож, у підсумку, Верховний Суд у цій справі, не применшуючи значення необхідності дотримання встановленої законодавством процедури ухвалення того чи іншого рішення, запровадив критерій виміру суттєвості порушень правової процедури ухвалення рішення та дійшов висновку, що порушення такої процедури може бути підставою для скасування рішення суб`єкта владних повноважень лише за тієї умови, що воно вплинуло або могло вплинути на правильність рішення. На думку Суду, скасування акта адміністративного органу з одних лише формальних мотивів не буде забезпечувати дотримання балансу принципу правової стабільності та справедливості.
Отже, доводи позивача про відсутність визначення причинно-наслідкового зв`язку, заподіяної шкоди, тяжкості проступку, як самостійної підстави для скасування спірного наказу судом відхиляються, оскільки вони на мають характеру суттєвих.
За наслідками проведеного службового розслідування виявлено факти порушення позивачем, вимог службової дисципліни, з посиланням на конкретні вимоги закону та підзаконних актів, отже доводи позивача про відсутність у висновку в чому полягає порушення і вина позивача, не встановлено тяжкість проступку, наявність або відсутність в діяннях позивача дисциплінарного проступку, юридичної кваліфікації проступку, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ними і дією порушника дисципліни не знайшли своє відображення у матеріалах цієї справи.
Отже, суд дійшов висновку, що підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача став дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у вчиненні дій, що компрометують звання поліцейського, підривають авторитет і довіру до поліції як органу державної виконавчої влади, який покликаний захищати життя, здоров`я, права і свободи громадян, власність, інтереси суспільства і держави від протиправних посягань, що є неприпустимим. Такими обставинами є виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях особи ознак дисциплінарного проступку, зокрема, протиправної поведінки, шкідливих наслідків і дією порушника дисципліни.
Таким чином, саме за скоєння дисциплінарного проступку до позивача застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції.
Згідно п.6 ч.1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
Підсумовуючи вищезазначене, суд доходить висновку, що наказ Департаменту кіберполіції НПУ №20 від 20.01.2026 року про застосування дисциплінарного стягнення, а саме про застосування до старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 , оперуповноваженого відділу протидії кіберзлочинам в Донецькій області, дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби та наказ Департаменту кіберполіції НПУ №47 о/с від 26.01.2026 року по особовому складу, яким старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 , оперуповноваженого відділу протидії кіберзлочинам в Донецькій області, з 27.01.2026 року звільнено зі служби, відповідно до пункту 6 частини 1 статті 77 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) прийняті відповідачем на підставі, у межах та у спосіб, передбачений чинним законодавством, відповідає критеріям, визначеним частиною другою статті 2 КАС України, що в свою чергу, свідчить про відсутність правових підстав для їх скасування.
За таких обставин, заявлені позовні вимоги про поновлення ОСОБА_1 , оперуповноваженого відділу протидії кіберзлочинам в Донецькій області, з 27.01.2026 року не підлягають задоволенню, оскільки є похідними від позовних вимог, у задоволенні яких судом було відмовлено.
Разом з тим, у контексті оцінки кожного аргументу (доводу), наданого стороною, суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах “Проніна проти України” (пункт 23) і “Серявін та інші проти України” (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів і інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
З огляду на такий підхід Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд вважає, що решта аргументів (доводів) сторін, які мають значення для правильного вирішення спору, на вирішення спірних правовідносин не впливають та не змінюють судовий розсуд цього спору за результатами судового процесу.
В адміністративному судочинстві принцип верховенства права зобов`язує суд надавати законам та іншим нормативно-правовим актам тлумачення у спосіб, який забезпечує пріоритет прав людини при вирішенні справи. Тлумачення законів та нормативно-правових актів не може спричиняти несправедливих обмежень прав людини.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
В силу вимог ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Згідно ч. 2 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Частиною 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Оцінуючи усі докази, які були досліджені судом у їх сукупності, а також обставини, встановлені у ході судового розгляду справи, суд доходить висновку, що відповідач діяв відповідно до Конституції України та чинного законодавства України, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Враховуючи, що позивач, відповідно до ст. 5 Закону України “Про судовий збір” звільнений від сплати судового збору, питання щодо розподілу судових витрат судом не вирішувалось. 
Відповідно до ч. 4 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Згідно із ч. 5 ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст. ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Департаменту кіберполіції Національної поліції України про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу - відмовити. 
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.
Повний текст рішення суду складений 13 липня 2026 року.

Суддя Н.Є. Сліпець