Справа № 683/1294/26
2/683/1189/2026 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2026 року м. Старокостянтинів 

Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області 

в складі: головуючої - судді Сагайдак І.М.
секретаря Повзун С.В. 

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Старокостянтинів в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №683/1294/26, 2/683/1189/2026 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

У квітні 2026 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» (далі - ТОВ «ФК «Ейс») звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, ТОВ «ФК «Ейс» вказує, що 18 серпня 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (далі - ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога») та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №353268152, за умовами якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» надало ОСОБА_1 кредит у розмірі 6000 грн. у безготівковій формі шляхом перерахування через банк-провайдер на платіжну картку відповідачки, суму якого у подальшому було збільшено до 13800 грн. 
У свою чергу, відповідачка зобов`язалась повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитними коштами у строк та на умовах, визначених кредитним договором. 
Проте, ОСОБА_1 не виконала свої зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим виникла заборгованість у розмірі 64768,92 грн., з яких: 13800 грн. – заборгованість по тілу кредиту; 50968,92 грн. – заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. 
28 листопада 2018 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали договір факторингу №28/1118-01, строк дії якого неодноразово продовжувався на підставі додаткових угод, за умовами якого ТОВ «Таліон Плюс» набуло права вимоги за кредитним договором №353268152 від 18 серпня 2022 року, укладеним зі ОСОБА_1 
23 лютого 2024 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу №23/0224-01, за умовами якого ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» набуло права вимоги за кредитним договором №353268152 від 18 серпня 2022 року. 
15 липня 2025 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «Ейс» уклали договір факторингу №15/07/25-Е, відповідно до умов якого на користь ТОВ «ФК «Ейс» було відступлено право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №353268152 від 18 серпня 2022 року на загальну суму 64768,92 грн. 
Після набуття права вимоги за вказаним кредитним договором, ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «Ейс» не здійснювали будь-яких нарахувань за кредитним договором №353268152 від 18 серпня 2022 року, заборгованість по якому на дату подачі позову залишилась незмінною – 64768,92 грн. 
Оскільки ОСОБА_1 у добровільному порядку не виконує своїх зобов`язань, тому товариство змушене було звернутися до суду за захистом своїх прав і просить стягнути зі ОСОБА_1 на свою користь 64768,92 грн. заборгованості за кредитним договором, а також понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2662,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000 грн. 
Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 11 травня 2026 року у даній справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
У судове засідання представник позивача ТОВ «ФК «Ейс» - Сахарова О.І., яка належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, не з`явилась, у позовній заяві наявне клопотання про розгляд справи у її відсутності. 
Відповідачка ОСОБА_1 яка належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, до суду не з`явилась, причини неявки суду не повідомила. 
Проте, у визначений судом строк відповідачка подала до суду відзив, у якому визнала позов частково на суму 13800 грн. Вказує, що вона не заперечує факт отримання коштів від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» в сумі 13800 грн., однак стверджує, що не підписувала кредитного договору та не погоджувалась з його вкрай невигідними істотними умовами. Також не погоджується із наданим позивачем розрахунком заборгованості за кредитним договором та рахує, що проценти за користування кредитом повинні нараховуватись лише за 23 дні, тобто строку, на який були надані кредитні кошти. Нарахування процентів після цього строку є неправомірним. Також просить зменшити витрати на професійну правничу допомогу до 4000 грн. 
У відповіді на відзив ТОВ «ФК «Ейс» вказує, що відповідачка, підписавши кредитний договір одноразовим електронним ідентифікатором, автоматично підписала Паспорт споживчого кредиту, що є невід`ємною частиною цього договору, а також погодилась з Правилами до кредитного договору та усіма умовами кредитного договору. Щодо нарахування відсотків, то просить врахувати, що під час дії дисконтного періоду, який за умовами договору становив 23 днів, відсотки нараховувались за процентною ставкою 0,64% від суми кредиту за кожен день. Після закінчення дисконтного періоду нарахування здійснювалось за процентною ставкою 2,98% в день, що передбачено у п.8.4 договору. Щодо витрат на професійну правничу допомогу, то вважає їх обґрунтованими, а розмір – співмірним зі складністю справи.
Правом на подачу заперечень на відповідь на відзив відповідачка ОСОБА_1 не скористалась. 
Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 
Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 18 серпня 2022 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 в електронній формі укладено договір кредитної лінії №353268152. 
Кредитний договір підписаний електронним підписом ОСОБА_1 , який відтворений шляхом використання нею 18 серпня 2022 року о 15:59:03 одноразового ідентифікатора «MNV58FT9», який був надісланий на номер мобільного телефону ОСОБА_1 НОМЕР_1 18 серпня 2022 року о 15:58:26, про що свідчить п.4, 14.2, 15 кредитного договору, адреса, реквізити та підписи сторін.
Відповідно до п.2.1-2.5, 5.1.1 кредитного договору кредитодавець зобов`язався надати ОСОБА_1 кредит у вигляді кредитної лінії в розмірі кредитного ліміту 13800 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а остання зобов`язалась повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом. 
Кредитодавець надає позичальнику перший транш за договором в сумі 6000 грн. одразу після укладення договору, орієнтовна дата повернення якого 10 вересня 2022 року. Другий та решта траншів за договором надаються позичальником протягом дисконтного періоду кредитування на умовах, передбачених цим договором. Кредит надається у безготівковій формі в національній валюті шляхом перерахування грошових коштів кредитором зі свого поточного рахунку на банківську картку позичальника № НОМЕР_2 . 
Позичальнику надається Дисконтний період кредитування, протягом якого позичальник може збільшити суму кредиту (отримати черговий транш) в межах кредитного ліміту, шляхом ініціювання такої операції в особистому кабінеті, а також частково повернути суму кредиту. На момент укладення цього договору строк Дисконтного періоду користування складає 23 (двадцять три) днів від дати отримання позичальником першого траншу. Загальний строк Дисконтного періоду користування кредитом вираховується в порядку передбаченому п.3.2 договору. У випадку надання першого траншу не в день укладення договору строк дії кредитної лінії та строк Дисконтного періоду автоматично продовжується на ту кількість днів, на яку відрізняється дата укладення договору по відношенню до дати надання першого траншу за договором (п.3.1. договору).
У п.3.2 сторони погодили, що встановлений в п.3.1 договору строк Дисконтного періоду може бути продовжено позичальником шляхом здійснення протягом Дисконтного періоду та Пільгового періодів оплати всіх фактично нарахованих процентів за умови, якщо позичальником в особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів кредитодавця активовано функцію продовження строку Дисконтного періоду. Кількість продовжень Дисконтного періоду на умовах, описаних у цьому пункті, не обмежена.
Для здійснення першої пролонгації Дисконтного періоду за цим договором, позичальнику необхідно сплатити всі нараховані за перші 23 днів Дисконтного періоду проценти у розмірі 883 грн. (п. 3.3 договору).
Пунктом 4.1. договору передбачено, що з метою укладення цього договору позичальник, ознайомившись з правилами, заповнив заявку, вказавши всі дані, визначені в заявці як обов`язкові. При подачі заявки позичальник вказав суму грошових коштів, яку він бажає отримати одразу після укладення договору (перший транш) та строк оплати обов`язково платежу по процентам за користування кредитом. Протягом обраного строку застосуються спеціальні умови користування кредитом - Дисконтний період. Максимально доступна сума кредиту, яка доступна позичальнику і яку позичальник може отримати шляхом ініціювання другого та наступних траншів, вказана в п.2.1. договору як сума кредитного ліміту, та визначається кредитодавцем в залежності від кредитного рейтингу позичальника.
Згідно з п.4.2 договору, позичальник підтверджує, що вказав в заявці повні, точні та достовірні особисті дані, які необхідні кредитодавцю для прийняття рішення про надання чи ненадання кредиту, а також бажаний спосіб отримання кредиту. Позичальник зобов`язується оновлювати ці дані в особистому кабінеті не пізніше ніж протягом 3-х календарних днів з дня виникнення змін в таких даних.
Як вбачається з п.4.5 договору, за результатами заповнення заявки позичальник вказує реквізити платіжної картки, яка випущена для управління відкритого на його ім`я рахунком, на який він бажає отримати кредит.
Згідно п.4.6 договору, на підставі даних, зазначених у первинній заявці, інформаційно-комунікаційна система кредитодавця здійснила ідентифікацію позичальника та формувала його особистий кабінет.
Пунктом 4.10.7 договору передбачено, що після створення сторонами електронних підписів одноразовими ідентифікаторами, текст оферти, реквізити підписів, які дають змогу встановити дату та час вчинення кожною з сторін дій спрямованих на ознайомлення з паспортом кредиту та підписання цього договору, та реквізити сертифікату кваліфікованого електронного підпису директора кредитодавця, зберігаються в файлі формату, що унеможливлює зміну чи видалення інформації.
Відповідно до п.4.11 договору після виконання всього переліченого в п.4.10 договору кредитодавець ініціює надання кредиту, способом вказаним позичальником в цьому договорі.
Відповідно до п.7.1, 11.1 договору, рекомендована (не обов`язкова) дата дострокового повного повернення всієї суми кредиту за всіма наданими траншами є дата закінчення Дисконтного періоду кредитування 10 вересня 2022 року, а саме протягом 23 днів від дати отримання першого траншу позичальником. Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє протягом 5 років або до його дострокового розірвання, а в частині розрахунків до повного та належного їх виконання. У будь-якому разі, зобов`язання, що виникли під час дії договору, діють до повного їх виконання. Отже, кінцева дата повернення (виплати) кредиту – 18 серпня 2027 року.
З огляду на п.7.3 договору, проценти за договором сплачуються в наступному порядку: п.7.3.1 протягом Дисконтного періоду кредитування позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю проценти не пізніше останнього дня Дисконтного періоду кредитування. У разі продовження позичальником Дисконтного періоду кредитування, позичальник кожен раз сплачує всі нараховані проценти не пізніше нової дати закінчення Дисконтного періоду кредитування, вирахуваної відповідно до правил цього договору; п.7.3.2 - після закінчення Дисконтного періоду кредитування, позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти щоденно.
Згідно з п.8.1 договору за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти за користування кредитом. Інших витрат позичальника, крім процентів за належне користування кредитом, договором не передбачено.
Процентні ставки за договором є фіксованими і не підлягають зміні кредитодавцем в односторонньому порядку в сторону погіршення для позичальника. Загальні витрати за договором та загальна вартість кредиту за договором залежить від обраної моделі поведінки позичальника і прораховується в порядку описаному нижче (п. 8.2. договору).
Пунктом 8.3 договору передбачено, що за умови, якщо позичальник не скористається умовами зменшення витрат та загальної вартості кредиту за договором на умовах пункту 8.5 договору, то зобов`язання позичальника по сплаті процентів за весь строк Дисконтного періоду кредитування визначається за процентною ставкою 766,50% річних, що на день укладення договору становить 2,10% в день від суми залишку кредиту, що знаходиться у позичальника за кожний день користування ним (далі – базова процентна ставка). 
Зобов`язання по сплаті процентів за користування кредитом після закінчення Дисконтного періоду кредитування визначається за процентною ставкою 1087,70% річних, що на день укладення договору становить 2,98% в день від суми залишку кредиту, що знаходиться у позичальника за кожний день користування ним (п.8.4 договору).
У п.8.5 сторони передбачили, що загальні витрати за кредитом та загальна вартість кредиту може бути змінена в сторону зменшення, в порівнянні з описаним в п.8.3 та п.8.12 договору, при умові виконання позичальником однієї з описаних в п.8.5.1 та 8.5.2 умов. 
Так, за умовами п.8.5.1 договору, якщо позичальник здійснить дострокове повернення всієї суми отриманого кредиту до закінчення строку Дисконтного періоду, то зобов`язання позичальника по сплаті процентів за фактичні дні користування кредитом будуть визначатись за процентною ставкою 233,60% річних або 0,64% від суми кредиту за кожний день користування ним (далі – Дисконтна процентна ставка). 
Згідно п.8.5.2 договору, якщо позичальник вчинить описані в п.3.2 договору дії щодо продовження Дисконтного періоду (ініціює пролонгацію), один або декілька разів та здійснить повернення усієї суми отриманого кредиту до закінчення строку Дисконтного періоду (з урахуванням всіх пролонгацій), то зобов`язання позичальника по сплаті процентів за фактичні дні користування кредитом за період від дати видачі кредиту до 10.09.2022 включно будуть визначатись на умовах п.8.5.1 договору за дисконтною процентною ставкою, а з наступного дня після 10.09.2022 за ставкою 580,67% річних, що становить 1,59% в день від суми кредиту за кожний день користування ним (далі – Індивідуальна процентна ставка). 
Проте, якщо позичальник користуватиметься кредитом без продовження Дисконтного періоду, умови про розрахунок загальних витрат за кредитом та загальної вартості кредиту на умовах, описаних в п.8.5 договору не застосовуються. Відповідно загальна вартість кредиту за період всього Дисконтного періоду визначається відповідно до розміру Базової процентної ставки, вказаної у п.8.3 договору (п.8.7 договору). 
Фінансова установа виконала свої зобов`язання за кредитним договором та надала ОСОБА_1 кредитні кошти згідно умов кредитного договору, зокрема 18 серпня 2022 року їй надано перший транш на суму 6000 грн. та другий транш на суму 7800 грн., а всього 13800 грн., які були перераховані на платіжну картку № НОМЕР_2 . Факт отримання вказаних коштів відповідачкою не заперечується. 
Однак, ОСОБА_1 свої зобов`язання за договором не виконала та не повернула отримані в борг грошові кошти, внаслідок чого у неї перед кредитором виникла заборгованість за вказаним кредитним договором.
28 листопада 2018 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали договір факторингу №28/1118-01, строк дії якого неодноразово продовжувався на підставі додаткових угод: №19 від 28 листопада 2019 року - на строк до 31 грудня 2020 року, №26 від 31 грудня 2020 року – на строк до 31 грудня 2021 року, №27 від 31 грудня 2021 року – на строк до 31 грудня 2022 року, №31 від 31 грудня 2022 року – на строк до 31 грудня 2023 року, №32 від 31 грудня 2023 року – на строк до 31 грудня 2024 року. За умовами договору факторингу ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило ТОВ «Таліон Плюс» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Таліон Плюс» прийняло належні ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі прав вимоги.
Відповідно до Реєстру прав вимоги №198 від 11 жовтня 2022 року до договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року ТОВ «Таліон Плюс» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 (номер у Реєстрі 159) за кредитним договором №353268152 від 18 серпня 2022 року в сумі 28579,80 грн., з яких: 13800 грн. - сума заборгованості за тілом кредиту; 14779,80 грн. - сума заборгованості за відсотками.
23 лютого 2024 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу №23/0224-01, за умовами якого ТОВ «Таліон Плюс» відступило ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» прийняло належні ТОВ «Таліон Плюс» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників.
Відповідно до Реєстру прав вимоги №1 від 23 лютого 2024 року до договору факторингу №23/0224-01 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 (номер у Реєстрі 11425) за кредитним договором №353268152 від 18 серпня 2022 року в сумі 64768,92 грн., з яких: 13800 грн. - сума заборгованості за тілом кредиту; 50968,92 грн. - сума заборгованості за відсотками.
15 липня 2025 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «Ейс» уклали договір факторингу №15/07/25-Е, за умовами якого ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» відступило ТОВ «ФК «Ейс» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Ейс» прийняло належні ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників.
Відповідно до Реєстру боржників від 15 липня 2025 року до договору факторингу №15/07/25-Е ТОВ «ФК «Ейс» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 (номер у Реєстрі 14220) за кредитним договором №353268152 від 18 серпня 2022 року в сумі 64768,92 грн., з яких: 13800 грн. - сума заборгованості за тілом кредиту; 50968,92 грн. - сума заборгованості за відсотками.
З моменту отримання права вимоги до ОСОБА_1 нові кредитори ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «Ейс» не здійснювали жодних нарахувань за кредитним договором. 
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори).
За змістом ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.626 ЦК України).
В силу ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно з ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Із положень ч.1 ст.634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України).
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19.
Відповідно до ч.ч.1, 3, 4, 7 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч.12 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію).
Відповідно до п.6 ч.1 ст.3 вказаного Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.
Згідно ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
В силу ч.1 ст.1048 цього ж Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Частиною першою ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно із ч.1 ст.598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України).
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України).
Згідно з ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
За приписами п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч.1 ст.513 ЦК України).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.514 ЦК України).
Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину.
Частиною першою ст.1077 ЦК визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
За змістом ч.1 ст.1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Надані позивачем та досліджені судом письмові докази вказують на те, що 18 серпня 2022 року ОСОБА_1 уклала з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» в електронній формі кредитний договір. Як вбачається зі змісту договору кредиту, він підписаний електронним підписом ОСОБА_1 , який відтворений шляхом використання нею одноразового ідентифікатора, який був надісланий на її номер мобільного телефону. При укладанні кредитного договору вчинено ряд дій, без здійснення яких договір був би не укладеним, що в свою чергу підтверджує укладення вказаного договору в електронній формі. 
Враховуючи факт підписання відповідачкою ОСОБА_1 електронного договору шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, суд вважає, що укладення кредитного договору №353268152 від 18 серпня 2022 року відбулось, що узгоджується зі ст.ст.6, 627 ЦК України та ст.ст.11,12 Закону України «Про електронну комерцію», та останній перераховано кредитні кошти в розмірі 6000 грн. та 7800 грн. на банківську картку № НОМЕР_3 . 
При цьому, факт отримання ОСОБА_1 кредитних коштів в сумі 6000 грн. та 7800 грн., підтверджується платіжними дорученнями від 18 серпня 2022 року, згідно яких 18 серпня 2022 року на ім`я ОСОБА_1 на банківську картку № НОМЕР_2 було проведено безготівкове зарахування грошових коштів в сумі 6000 грн. та 7800 грн. від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» через систему Moneyveo SFD Visa Transfer, призначення платежу – переказ коштів згідно договору №353268152 від 18.08.2022. 
Крім того, за інформацією АТ КБ «ПриватБанк» №20.1.0.0.0/7-260518/84248-БТ від 25 травня 2026 року, наданою на виконання ухвали Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 11 травня 2026 року в частині витребування доказів, на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) в АТ КБ «ПриватБанк» емітовано карту № НОМЕР_3 , номер телефону, який знаходиться в анкетних даних ОСОБА_1 НОМЕР_1 був і є її фінансовим номером. Також, згідно наданої АТ КБ «ПриватБанк» виписки по рахунку, відкритому до платіжної картки № НОМЕР_3 за період з 18.08.2022 по 23.08.2022 вбачається, що 18 серпня 2022 року на цю картку було зараховано два перекази на суму 6000 грн. та 7800 грн. 
Звертаючись до суду з позовом, ТОВ «ФК «Ейс» надало виписку з особового рахунку за кредитним договором №353268152 від 18 серпня 2022 року, згідно якої заборгованість ОСОБА_1 станом на 26 грудня 2025 року складає 64768,92 грн., з яких: заборгованість по кредиту – 13800 грн., заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом – 50968,92 грн.
Із розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що вищезазначена заборгованість нарахована за період з 18.08.2022 по 07.01.2023. У цей період ОСОБА_1 будь-яких коштів на погашення заборгованості не вносила і після закінчення Дисконтного періоду (10.09.2022) кредитні кошти не повернула. 
За умовами договору, сторони дійшли згоди, що орієнтовна дата погашення всієї суми кредиту за всіма траншами є датою закінчення дисконтного періоду кредитування – 10 вересня 2022 року, а саме протягом 23 днів від дати отримання першого траншу позичальником. Кінцева дата повернення кредиту – 18 серпня 2027 року. 
Оскільки ОСОБА_1 після закінчення дисконтного періоду не повернула кредитні кошти в сумі 13800 грн., тому позивачем у межах строку дії договору кредиту, а саме, за період з 18 серпня 2022 року по 07 січня 2023 року (у межах заявлених позовних вимог) правомірно нараховано проценти за користування кредитом в сумі 50968,92 грн. 
З урахування конкретних обставин даної справи, суд вважає, що позивачем доведено розмір існуючої заборгованості за кредитом, оскільки в ході розгляду справи було встановлено обставини погодження між сторонами всіх істотних умов кредитного договору.
Відповідачкою у справі не спростовано обставин отримання та використання нею кредитних коштів у розмірі заборгованості, зазначеному в наданому позивачем розрахунку.
Таким чином, зі ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Ейс» слід стягнути 64768,92 грн. грн. заборгованості за кредитним договором, з яких: заборгованість по кредиту – 13800 грн., заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом – 50968,92 грн. 
Доводи відповідачки про те, що сторони кредитного договору обумовили строк кредитування саме 23 днів і тільки за ці дні повинні нараховуватися відсотки, розмір яких становить 2031,36 грн., є помилковими та спростовуються наступним.
Зі змісту кредитного договору, а саме п.11.1 вбачається, що договір діє протягом п`яти років, тобто кінцева дата повернення кредиту 18 серпня 2027 року, відтак термін кредиту становить 1826 днів, що підтверджено також Паспортом споживчого кредиту продукту «СМАРТ».
Водночас, 23-денний період є терміном за який нараховується саме дисконтна процентна ставка в розмірі 233,60% річних, тобто 0,64% відсотків від суми кредиту за кожний день користування ним (п.8.5.1 договору). У разі якщо позичальник вчинить дії щодо продовження Дисконтного періоду (ініціювання пролонгації) один або декілька разів, за період з наступного дня після 10.09.2022 проценти нараховуються за ставкою 580,67% річних, тобто 1,59% в день від суми кредиту за кожний день користування ним (п.8.5.2. договору).
Разом з тим, відповідно до п.8.4 кредитного договору, після закінчення Дисконтного періоду кредитування проценти нараховуються за процентною ставкою 1087,70% річних, що на день укладення договору становить 2,98% в день від суми залишку кредиту, що знаходиться у позичальника за кожний день користування ним.
Враховуючи, що отримавши кредитні кошти в розмірі 13800 грн і за користування якими в Дисконтному періоді (23 днів з 18.08.2022 по 10.09.2022) нараховано 2031,36 грн. відсотків, ОСОБА_1 не було вчинено дій, а саме сплати нарахованих за перші 23 днів Дисконтного періоду процентів (2031,36 грн.) для здійснення пролонгацій Дисконтного періоду кредитування, тому правомірним є нарахування відсотків за період з 11.09.2022 по 07.01.2023 у розмірі, відповідно до п.8.4 кредитного договору із застосуванням процентної ставки 2,98% в день, що за вказаний період становить 50968,92 грн. 
Відтак, твердження відповідачки про незаконність стягнення відсотків за користування кредитними коштами поза межами строку кредитування, що, на її думку, відповідає Дисконтному періоду кредитування (лише 23 днів), не заслуговують на увагу, адже не ґрунтуються на матеріалах справи та суперечать умовам договору кредитної лінії №353268152 від 18 серпня 2022 року, що трактуються відповідачкою на власну користь.
При розподілі судових витрат суд виходить з наступного.
Згідно з частинами першою, третьою статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з частинами першою-шостою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності).
Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 та частина восьма статті 141 ЦПК України).
Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постановах від 03.10.2019 року у справі №922/445/19, від 22.01.2021 року у справі №925/1137/19, Верховним Судом у постановах від 03.02.2021 року у справі №554/2586/16-ц, від 17.02.2021 року у справі №753/1203/18.
Як вбачається з матеріалів справи, представництво інтересів позивача ТОВ «ФК «Ейс» під час розгляду справи в суді на підставі договору про надання правничої допомоги №20/08/25-01 від 20 серпня 2025 року здійснювало адвокатське бюро «Соломко та партнери» в особі керуючого бюро – адвоката Соломко О.В. 
Згідно додаткової угоди №25771210702 від 01 вересня 2025 року до договору про надання правничої допомоги №20/08/25-01 від 20 серпня 2025 року, акту прийому-передачі наданих послуг за договором №20/08/25-01 від 20 серпня 2025 року сторони погодили, що адвокатським бюро «Соломко і партнери» у даній справі надано ТОВ «ФК «Ейс» такі види правової допомоги: складання позовної заяви – 2 години вартістю 5000 грн., вивчення матеріалів справи – 2 години вартістю 1000 грн., підготовка адвокатського запиту – 1 година вартістю 500 грн., підготовка клопотання – 1 година вартістю 500 грн. Загальна вартість наданих послуг становить 7000 грн. 
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі «East/WestAllianceLimited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Крім того, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Зважаючи на складність справи, а саме, предмет доказування, необхідність збору доказів, складність застосування норм права, обсягу поданих заяв по суті справи та інших процесуальних документів, що були подані адвокатом у даній справі, суд вважає, що розмір витрат на професійну правничу допомогу, заявлений позивачем до відшкодування слід визначити в сумі 7000 грн., тобто у межах фактично наданих послуг. Підстав для зменшення цих витрат суд не вбачає. 
З огляду на викладене, з відповідачки на користь позивача слід стягнути 7000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.
Крім того, при подачі позову позивачем сплачено судовий збір в сумі 2662,40 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №47744 від 24 квітня 2026 року. 
Оскільки позов задоволено у повному обсязі, тому в силу ч.1 ст.141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2662,40 грн. підлягають стягненню на його користь з відповідачки.
Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 141, 263-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» заборгованість за кредитним договором №353268152 від 18 серпня 2022 року в розмірі 64768,92 грн., а також 2662,40 грн. судового збору та 7000 грн. витрат на професійну правничу допомогу. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс», місцезнаходження: вул. Юрія Поправки,6, кабінет 13 м. Київ, 02094, код ЄДРПОУ 42986956. 
Відповідач: ОСОБА_1 , останнє відоме зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Текст рішення складено 20 липня 2026 року.

Суддя: