Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
(заочне)

Справа №439/854/26
Провадження № 2/439/707/26

02 вересня 2026 року м. Броди

Бродівський районний суд Львівської області
у складі:
головуючого-судді: Петейчука Б.М.,
за участі: секретаря
судового засідання: Ковальчук Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, інфляційних втрат, 3 % річних та судових витрат, ухвалив таке рішення.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» звернувся до Бродівського районного суду Львівської області з позовними вимогами до відповідача: ОСОБА_1 , у яких просив стягнути із неї заборгованість за Договором у розмірі 41 164 грн. 42 коп. 

Стислий виклад позиції позивача.
Позивач зазначає, що 28 вересня 2017 року між АТ «Райффайзен Банк» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № 010/0114/82/0213819. Кредитний договір було підписано власноручним підписом позичальника, яким вона підтвердила ознайомлення та згоду з усіма істотними умовами кредитування.
Позивач зазначає, що свої зобов`язання за договором первісний кредитор виконав у повному обсязі, а саме надано відповідачці можливість розпоряджатися кредитними коштами у розмірі 18 600,00 грн.
Позивач мотивує, що взяті на себе зобов`язання за договором відповідачка належним чином не виконувала, унаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 41 164,42 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) — 20 533 (двадцять тисяч п`ятсот тридцять три) гривні 37 копійок; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги — 19 290 (дев`ятнадцять тисяч двісті дев`яносто) гривень 11 копійок; інфляційні збитки — 1 089 (одна тисяча вісімдесят дев`ять) гривень 48 копійок; нараховані 3 % річних — 251 (двісті п`ятдесят одна) гривня 46 копійок.
Позивач акцентує, що право грошової вимоги за договором від 28 вересня 2017 року № 010/0114/82/0213819 за договором факторингу № 114/2-19-F від 20 вересня 2019 року перейшло до ТОВ «Вердикт Капітал». У свою чергу ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги за цим кредитним договором ТОВ «Коллект Центр» відповідно до договору факторингу № 10-01/2023 від 10 січня 2023 року. Отже, саме позивач є належним стягувачем за вищевказаним кредитним договором.
Відтак, позивач із метою належного та повного виконання зобов`язання просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості у розмірі 41 164 гривні 42 копійки.
Крім того, просив стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 2 662 гривні 40 копійок та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 16 000 (шістнадцять тисяч) гривень.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі.
14 квітня 2026 року – відкрито провадження у справі.
Відповідачу запропоновано протягом п`ятнадцяти днів, із моменту отримання ухвали про відкриття провадження у справі, подати відзив на позовну заяву.
Позивач у судове засідання участь свого представника не забезпечив. Від позивача надійшла заява про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує повністю та просить суд задовольнити останні. Не заперечував проти заочного розгляду справи.
Відповідачка в судове засідання повторно не з`явилася. Про причини неявки суд не повідомила, хоча належним чином повідомлялася про час та місце судового розгляду.
Суд, зі згоди позивача, ухвалив провести заочний розгляд справи, що відповідає вимогам статей 280-281 Цивільного процесуального кодексу України.
За правилами норми частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, оскільки сторони в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального техничного засобу не здійснювалося.

Встановлені судом фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, з посиланнями на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.
Доказами у справі встановлено, що 28 вересня 2017 року між ОСОБА_1 , як позичальником, та АТ «Райффайзен Банк», як позикодавцем, було укладено Кредитний договір № 010/0114/82/0213819. Відповідно до умов кредитного договору сума кредиту складає 18 600,00 грн, строк кредиту — 48 місяців (з 28.09.2017 по 28.09.2021), а процентна ставка за користування коштами встановлена в розмірі 45,00 % річних, що доводиться кредитним договором разом із долученими до нього додатками (паспортом споживчого кредиту).
20 вересня 2019 року право грошової вимоги за договором кредиту № 010/0114/82/0213819 за договором факторингу № 114/2-19-F перейшло до ТОВ «Вердикт Капітал». У свою чергу ТОВ «Вердикт Капітал» відповідно до договору факторингу № 10-01/2023 від 10 січня 2023 року відступило право вимоги ТОВ «Коллект Центр», що підтверджується відповідними договорами, актом приймання-передачі та реєстром позичальників.
Крім того, надано розрахунок заборгованості за кредитним договором № 010/0114/82/0213819, згідно з яким заборгованість ОСОБА_1 станом на 23.02.2022 становить 41 164 гривні 42 копійки, з яких: 20 533,37 грн — заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту); 19 290,11 грн — заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги; 1 089,48 грн — інфляційні збитки; 251,46 грн — 3 % річних від простроченої суми.

Мотиви суду.
За нормативними правилами статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від виконання договору не допускається.
Виходячи зі змісту статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.
Разом із цим, нормою статті 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 Цивільного кодексу України).
За змістом статті 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Нормою частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України акцентовано, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).
При цьому, відповідно до частини 1 статті 1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Імперативними приписами частини 2 статті 1048 Цивільного кодексу України визначено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина 1 статті 1049 Цивільного кодексу України).
Нормативними положеннями статті 1054 Цивільного кодексу України визначено, що за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.
Згідно із частиною 2 статті 1054 та частиною 2 статті 1050 Цивільного кодексу України, наслідками порушення позичальником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позикодавця достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.
Як встановлено судом, 28 вересня 2017 року між ОСОБА_1 , як позичальником, та АТ «Райффайзен Банк», як позикодавцем, було укладено Кредитний договір № 010/0114/82/0213819, згідно з яким позичальнику було надано кредит у сумі 18 600,00 грн.
У свою чергу ОСОБА_1 користувалась кредитними коштами на власний розсуд та умови договору в повному обсязі не виконала й допустила заборгованість за договором кредиту як за тілом кредиту в розмірі 20 533,37 грн, так і за процентами за користування ним у розмірі 19 290,11 грн, що доводиться наданим суду доказами, а правильність розрахунку заборгованості - наданим розрахунком заборгованості.
Право грошової вимоги за Кредитним договором № 010/0114/82/0213819 від 28 вересня 2017 року перейшло до ТОВ «Вердикт Капітал», яке в свою чергу відступило право вимоги ТОВ «Коллект Центр». 
Отже, саме позивач є належним стягувачем за вищевказаним кредитним договором.

Мотиви суду щодо задоволення позову в частині інфляційних збитків та 3 % річних.
За нормами статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За своєю правовою природою нарахування інфляційних збитків та 3 % річних, передбачені ст. 625 ЦК України, є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, що виступають способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання компенсації (відшкодування) від боржника за користування утриманими коштами.
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 порушила грошове зобов`язання з повернення заборгованості за Кредитним договором № 010/0114/82/0213819, допустивши прострочення його виконання.
Позивачем надано обґрунтований розрахунок інфляційних збитків у розмірі 1 089,48 грн та 3 % річних у розмірі 251,46 грн, який здійснено відповідно до вимог чинного законодавства за період прострочення. Відповідач належних та допустимих доказів на спростування вказаного розрахунку чи доказів погашення боргу суду не надала.
Враховуючи викладене, вимоги позивача про стягнення з відповідача інфляційних збитків у розмірі 1 089,48 грн та 3 % річних у розмірі 251,46 грн є правомірними, обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Щодо розподілу судових витрат зі сплати судового збору.
Судом встановлено, що позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» сплатив судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 2 662 гривні 40 копійок.
Враховуючи подання позовної заяви через підсистему «Електронний суд», ставка судового збору обчислена із застосуванням понижувального коефіцієнта 0,8 відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір».
Нормою частини 1 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України закріплено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
За таких обставин, суд вважає, що з відповідача: ОСОБА_1 необхідно стягнути понесені судові витрати за сплачений судовий збір за подання позовної заяви на користь позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» пропорційно до задоволених позовних вимог, а саме у розмірі 2 662 гривні 40 копійок, що відповідатиме вимогам чинного цивільного процесуального законодавства України.

Щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу.
Позивач просив стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 16 000 (шістнадцять тисяч) гривень.
Доказами у справі встановлено, що між ТОВ «Коллект Центр» та адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» укладено договір про надання правничої (правової) допомоги. Предметом договору визначено, що адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу, а клієнт зобов`язується оплатити надані послуги з надання професійної правничої допомоги. Вартість послуг за надання клієнту професійної правничої допомоги визначається сторонами у формі заявки та акту про надання юридичної допомоги.
Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі: Закон за № 5076-VI) договір про надання правової допомоги – це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Пунктом 9 частини 1 статті 1 Закону за № 5076-VI встановлено, що представництвом є вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону за № 5076-VI).
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.
Разом із тим, цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які варто застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
За змістом статті 137 Цивільного процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, зокрема гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до частини 3 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Відповідно до частини 8 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Аналогічну правову позицію виклала Велика Палата Верховного Суду у судовому рішенні від 19 лютого 2020 року (єдиний унікальний номер справи: 755/9215/15-ц).
Суд, дослідивши надані суду докази витрат на професійну правничу допомогу, приходить до переконання, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне.
Із доказів у справі вбачається, що сторони узгодили між собою вартість послуг у розмірі 16 000 (шістнадцять тисяч) гривень 00 копійок, що підтверджується заявкою та актом виконаних робіт.
Повно, всебічно встановивши обставини справи, здійснивши оцінку доказів з точки зору дійсності, допустимості, достатності та належності, виходячи із внутрішнього переконання, суд приходить до думки, що надані послуги професійної правничої допомоги адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» та витрати, які були понесені позивачем: Товариством з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» за надання таких послуг, належать до судових витрат, які у своїй сукупності відповідають критеріям дійсності, необхідності, розумності їх розміру, з урахуванням складності справи.
Суд вважає, що фактично понесені судові витрати за надану професійну правничу допомогу у досліджуваній цивільній справі становлять: 16 000 (шістнадцять тисяч) гривень 00 копійок.
За таких обставин, врахувавши розмір пропорційно задоволених позовних вимог, суд вважає, що доцільно відшкодувати позивачу: Товариству з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» витрати на професійну правничу допомогу у зв`язку із розглядом досліджуваного цивільного провадження за рахунок відповідача: ОСОБА_1 у розмірі 16 000 (шістнадцять тисяч) гривень 00 копійок.

На підставі статей 16, 525, 526, 527, 530, 610, 611, 612, 625, 629, 1048, 1049, 1050, 1054 Цивільного кодексу України, керуючись статтями 10, 12, 13, 81, 89, 137, 141, 247, 258-259, 263-265, 280-282 Цивільного процесуального кодексу України, суд, –

у х в а л и в :

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» – задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» заборгованість за Кредитним договором № 010/0114/82/0213819 від 28 вересня 2017 року у загальному розмірі 41 164 (сорок одна тисяча сто шістдесят чотири) гривні 42 копійки.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) гривні 40 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 16 000 (шістнадцять тисяч) гривень 00 копійок.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку безпосередньо до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр», код ЄДРПОУ: 44276926, місцезнаходження: 01133, місто Київ, вулиця Мечникова, буд. 3, офіс 306.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Суддя         Б.М. Петейчук