ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"08" червня 2026 р. Справа№ 911/1607/25
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Скрипки І.М.
суддів: Мальченко А.О. 
Гончарова С.А. 

при секретарі судового засідання Супрун В.В.
за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання від 08.06.2026
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Голд Таун» на додаткове рішення Господарського суду Київської області від 25.11.2025
у справі №911/1607/25 (суддя Черногуз А.Ф.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Голд Таун»
до Фізичної особи-підприємця Сидоріна Олександра Васильовича
про стягнення 627080 грн,
ВСТАНОВИВ:
Додатковим рішенням Господарського суду Київської області від 25.11.2025 у справі №911/1607/25 відмовлено у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Голд Таун» щодо покладення на Фізичну особу-підприємця Сидоріна Олександра Васильовича витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 155000 грн.
Не погоджуючись з прийнятим додатковим рішенням, позивач 04.12.2025 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване додаткове рішення скасувати та ухвалити нове, яким заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Голд Таун» про розподіл витрат на професійну (правничу) допомогу задовольнити повністю.
Апелянт вказує на те, що суд першої інстанції занадто формально підійшов до вирішення цієї заяви та не врахував всіх доказів в сукупності і не забезпечив ефективний захист прав позивача.
Відповідно до протоколу передачі судової справи (апеляційної скарги, заяви, картки додаткових матеріалів) раніше визначеному головуючому судді (судді-доповідачу)(складу суду) від 04.12.2025 апеляційну скаргу позивача передано на розгляд судді Скрипці І.М., сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Скрипка І.М., судді Мальченко А.О., Гончаров С.А.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.12.2025 витребувано у Господарського суду Київської області матеріали справи №911/1607/25. 
Відкладено розгляд питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження, повернення без розгляду апеляційної скарги або залишення апеляційної скарги без руху за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Голд Таун» на додаткове рішення Господарського суду Київської області від 25.11.2025 до надходження до Північного апеляційного господарського суду матеріалів справи №911/1607/25.
10.12.2025 матеріали справи №911/1607/25 надійшли до Північного апеляційного господарського суду та були передані головуючому судді у справі.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.12.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Голд Таун» на додаткове рішення Господарського суду Київської області від 25.11.2025 у справі №911/1607/25, справу призначено до розгляду в судовому засіданні на 02.02.2026.
Під час розгляду справи судом апеляційної інстанції її розгляд відкладався, останній раз на 08.06.2026.
В судовому засіданні апеляційної інстанції 08.06.2026 представник позивача підтримав апеляційну скаргу з підстав, викладених у ній, просив її задовольнити.
Відповідач та його представник в судовому засіданні апеляційної інстанції 08.06.2026 заперечували проти доводів апеляційної скарги, просили її відхилити.
В судовому засіданні 08.06.2026 відповідно до ст. 240, 283 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частину постанови.
Статтею 269 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Господарського суду Київської області від 28.10.2025 у справі №911/1607/25 позов задоволено повністю.
Стягнуто з Фізичної особи-підприємця Сидоріна Олександра Васильовича на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Голд Таун» 17080 грн за порушення терміну виконання підрядних робіт, 610000 грн сплачених позивачем, у зв`язку з відмовою відповідача виправити пошкодження та 12434,27 грн витрат зі сплати судового збору.
03.11.2025 до Господарського суду Київської області від Товариства з обмеженою відповідальністю "Голд Таун" надійшла заява про ухвалення додаткового рішення у справі №911/1607/25, згідно якої позивач просить стягнути з відповідача 155000 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Додатковим рішенням Господарського суду Київської області від 25.11.2025 у справі №911/1607/25 відмовлено у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Голд Таун» щодо покладення на Фізичну особу-підприємця Сидоріна Олександра Васильовича витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 155000 грн.
Додаткове рішення мотивовано тим, що заявлені витрати на правничу допомогу не підлягають відшкодуванню, оскільки позивачем не дотримано процесуального порядку подання доказів судових витрат визначених судом п.5 резолютивної частини ухвали Господарського суду Київської області від 04.08.2025 про відкриття провадження у справі №911//1607/25.
Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до чч. 1-3 ст. 124 Господарського процесуального кодексу України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем в позовній заяві вказано, що попередній орієнтовний розрахунок суми судових витрат, які позивач очікує понести в зв`язку з розглядом даної справи в суді першої інстанції складає 250 000,00 грн.
Згідно з абз 2, ч. 8, ст. 128 Господарського процесуального кодексу України докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Заява позивача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу подана до канцелярії суду 03.11.2025.
13.11.2025 відповідачем подано заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Згідно з ч. 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України).
Згідно з ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України).
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України).
Частиною 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Водночас, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені ч.ч. 5-7, 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
У такому випадку суд, керуючись ч.ч. 5-7, 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи (аналогічний висновок викладений у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020 у справі № 904/3583/19, від 11.11.2021 у справі 910/7520/20).
Отже, під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд: 1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України (а саме: співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони; 2) з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, керуючись критеріями, що визначені ч.ч. 5-7, 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України (а саме: пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення чи заявлення неспівмірно нижчої суми судових витрат, порівняно з попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами).
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (такий висновок міститься в п. 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц та в п. 5.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18).
Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West" проти України").
Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження наданих послуг позивачем долучено до заяви про ухвалення додаткового рішення:
- копію Договору про надання правничої (правової) допомоги від 01.05.2025, укладений між ТОВ «Голд Таун» та адвокатом Скуратов Дмитром Володимировичем;
- копію Ордера Серія АР №1155882;
- копію Акта приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 30.10.2025.
Відповідно до умов Договору Адвокат надає правову допомогу Клієнту у Господарському суді Київської області, Північному апеляційному господарському суді, Верховному Суді у справі за позовом ТОВ «Голд Таун» (код ЄДРПОУ 44777625) до Фізичної особи - підприємця Сидоріна Олександра Васильовича (Ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) про стягнення суми, з правовідносин, що виникли за договором підряду добудування тимчасових споруд для проведення підприємницької діяльності Nє 8/12/23 від 08.12.2023, який укладено ТОВ «Голд Таун» (код ЄДРПОУ 44777625) та Фізичною особою - підприємцем Сидоріним Олександром Васильовичем (Ідентифікаційний код НОМЕР_1 ), а також в Києво-Святошинському районному суду Київської області та Києво-Святошинському відділі Бучанської окружної прокуратури Київської області.
За правову (правничу) допомогу визначену у п.1 Договору, Клієнт сплачує Адвокату погоджений Сторонами фіксований гонорар у розмірі 300000 грн. Підтвердженням наданих послуг є підписаний Сторонами акт приймання-передачі виконаних робіт.
Як вбачається, сторонами Договору складено та підписано Акт приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 30.10.2025, в якому зазначено детальний обсяг наданих адвокатом послуг у справі №911/1607/25, а саме: позовна заява від 09.05.2025, апеляційна скарга від 23.05.2025 на ухвалу суду першої інстанції від 20.05.2025, відповідь на відзив від 28.08.2025, клопотання про долучення доказу від 08.09.2025, заперечення від 09.09.2025 на заяву відповідача про застосування позовної давності, клопотання про долучення доказу від 07.10.2025, промова в судових дебатах від 28.10.2025.
Також в акті зазначені інші послуги, а саме: - заява ТОВ «Голд Таун» про вчинення кримінального правопорушення від 28.08.2025 відносно Сидоріна Олександра Васильовича до Києво-Святошинського відділу Бучанської окружної прокуратури; - скарга ТОВ «Голд Таун» до Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10.09.2025; заява ТОВ «Голд Таун» від 24.09.2025 відносно Сидоріна Олександра Васильовича до Києво-Святошинського відділу Бучанської окружної прокуратури; - заява ТОВ «Голд Таун» про внесення відомостей до ЄРДР від 06.10.2025 до Києво-Святошинського відділу Бучанської окружної прокуратури відносно Сидоріна Олександра Васильовича.
Розмір фіксованого гонорару за даним актом складає 155000 грн.
Судом встановлено, що наведені в акті інші послуги адвоката, що стосуються підготовки та подання заяв і скарг до органів досудового розслідування та до суду в межах кримінальних проваджень, не перебувають у безпосередньому зв`язку з предметом розгляду у справі №911/1607/25, а відтак не можуть враховуватися судом як витрати, понесені стороною у межах даної справи.
Крім того, судом враховано, що п. 5 резолютивної частини ухвали Господарського суду Київської області від 04.08.2025 про відкриття провадження у справі №911/1607/25 сторін було повідомлено про те, що в силу положень частини 2 статті 169 ГПК України суд встановлює виключно письмову форму для всіх заяв та клопотань, що будуть подаватись у даній справі.
Загальні вимоги до форми та змісту письмової заяви, клопотання, заперечення унормовані статтею 170 ГПК України. Користуючись дискрецією, наданою частиною 2 статті 169 ГПК України, суд повідомив учасників справи, що вказана вимога суду поширюється, зокрема, на заяви та клопотання, що подаються до суду у порядку абзацу 2 частини 8 статті 129 ГПК України стосовно конкретного моменту надання доказів про судові витрати у справі (до чи після прийняття рішення у справі), на заяви про ознайомлення з матеріалами справи, що мають подаватися заздалегідь до дня коли таке ознайомлення може бути проведене, та інші заяви чи клопотання, які повинні розглядатися судом в межах справи. Суд акцентував увагу сторін, що у разі недотримання письмової форми та строків подання - такі усні заяви та клопотання залишаються судом без розгляду.
Також було доведено до відома учасників справи, що за загальним правилом частини 8 статті 129 ГПК України докази на підтвердження понесених судових витрат подаються стороною до завершення судових дебатів у справі. Водночас, дана норма надає можливість стороні подати вказані докази і після ухвалення рішення суду з метою прийняття судом додаткового рішення у справі у порядку статті 244 ГПК України за умови, що зацікавлена сторона зробить про це відповідну заяву (повідомить суд та інших учасників процесу, що докази понесення судових витрат будуть подані саме після прийняття рішення у справі, а не до завершення судових дебатів), яка має бути подана до суду до закінчення судових дебатів у справі та відповідати письмовій формі, як визначив суд ухвалою про відкриття провадження у справі.
Судом було завчасно та чітко встановлено для учасників справи вимогу щодо виключно письмової форми подання будь-яких заяв і клопотань у межах даного провадження (згідно з ч. 2 ст. 169 ГПК України). Ця вимога поширювалася і на заяви, які подаються відповідно до абзацу 2 ч. 8 ст. 129 ГПК України щодо моменту подання доказів про судові витрати. 
Незважаючи на це, позивач свідомо проігнорував п. 5 резолютивної частини ухвали Господарського суду Київської області від 04.08.2025 про відкриття провадження у справі №911/1607/25 та у судовому засіданні 28.10.2025 зробив усну заяву про подання доказів судових витрат після ухвалення рішення суду, що суперечить встановленому судом ухвалою про відкриття провадження порядку та свідчить про намагання нівелювати авторитет суду.
Заперечуючи проти задоволення заяви позивача про стягнення витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції, представник відповідача зазначив, що у розгляді справи зі сторони позивача адвокат не приймав участь, щонайменше докази такі в матеріалах справи відсутні.
Колегія суддів зауважує, що до позовної заяви та під час розгляду справи судом першої інстанції позивачем не було подано копію Договору про надання правничої (правової) допомоги від 01.05.2025, укладеного між ТОВ «Голд Таун» та адвокатом Скуратов Дмитром Володимировичем; копію ордера Серії АР №1155882 на ім`я Скуратова Д.В. від 01.05.2025;
Всі подані позивачем у справі документи підписані директором Владиславом Рубльовським, оформені на фірмовому бланку позивача.
В судових засіданнях першої інстанції адвокат Скуратов Д.В. участі не приймав, в матеріалах справи відсутній жоден процесуальний документ від імені позивача за підписом адвоката Скуратова Д.В.
Колегія суддів зазначає, що при визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод про, що вже колегією суддів зазначалось вище. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява N 19336/04).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Таким чином, вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу, суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.
Такі докази, відповідно до ч. 1, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Згідно ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 ГПК України). Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. 1 ст. 76 ГПК України)
Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Оцінюючи подані сторонами докази, суд виходить із положень статті 79 ГПК України, відповідно до якої обставина вважається доведеною, якщо надані на її підтвердження докази є більш вірогідними, ніж докази, подані на її спростування. 
За змістом вказаної норми процесуального права вбачається, що обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.
Тлумачення змісту цієї статті свідчить про те, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що ймовірність існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідною, ніж протилежна. Подібні за змістом висновки викладені, зокрема, у постановах Верховного Суду від 25.06.2020 у справі № 924/233/18, від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 908/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17, від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13.
Верховний Суд неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. 
Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі №129/1033/13-ц, Верховним Судом у постанові від 14.08.2025 у справі № 904/949/24.
Суд критично оцінює надану позивачем копію Акта приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 30.10.2025, оскільки за обставин, викладених вище судом встановлено, що до позовної заяви та під час розгляду справи судом першої інстанції позивачем не було подано копію Договору про надання правничої (правової) допомоги від 01.05.2025, укладеного між ТОВ «Голд Таун» та адвокатом Скуратов Дмитром Володимировичем; копію ордера Серії АР №1155882 на ім`я Скуратова Д.В. від 01.05.2025.
Всі подані позивачем у справі документи підписані директором Владиславом Рубльовським, оформені на фірмовому бланку позивача.
В судових засіданнях першої інстанції адвокат Скуратов Д.В. участі не приймав, в матеріалах справи відсутній жоден процесуальний документ від імені позивача за підписом адвоката Скуратова Д.В.
Колегія суддів, дослідивши надані позивачем докази понесення витрат на правову допомогу, погоджується з місцевим господарським судом, що судом було завчасно та чітковстановлено для учасників справи вимогу щодо виключно письмової форми подання будь-яких заяв і клопотань у межах даного провадження (згідно з ч. 2 ст. 169 ГПК України). Ця вимога поширювалася і на заяви, які подаються відповідно до абзацу 2 ч. 8 ст. 129 ГПК України щодо моменту подання доказів про судові витрати. 
Враховуючи заперечення представника відповідача проти задоволення заяви позивача про стягнення витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції, оскільки у розгляді справи зі сторони позивача адвокат участі не приймав, щонайменше докази такі в матеріалах справи відсутні, не зазначення/ не подання позивачем доказів укладення договору на правничу допомогу з адвокатом в суді першої інстанції та відсутність об`єктивних доказів підготовки процесуальних документів від імені позивача вказаним адвокатом, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні заяви позивача про стягнення витрат на правничу допомогу.
При цьому колегією суддів не встановлено формального підходу суду до вирішення поданої позивачем заяви, а в сукупності за встановленими обставинами суд дійшов правильних висновків, які апелянтом не спростовані.
За таких обставин, колегія суддів не вбачає підстав для скасування додаткового рішення Господарського суду Київської області від 25.11.2025 у справі №911/1607/25.
Інших належних доказів на підтвердження своїх доводів та заперечень, викладених в поданій апеляційній скарзі, скаржником не було надано суду апеляційної інстанції.
Колегія суддів також зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод. (рішення Суду у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03, від 28.10.2010).
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.
У справі, що розглядається, колегія суддів доходить висновку, що судом першої інстанції було надано скаржнику вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків місцевого господарського суду.
Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, ст.ст. 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -
ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Голд Таун» на додаткове рішення Господарського суду Київської області від 25.11.2025 у справі №911/1607/25 залишити без задоволення.
2. Додаткове рішення Господарського суду Київської області від 25.11.2025 у справі №911/1607/25 залишити без змін.
3. Матеріали справи №911/1607/25 повернути до Господарського суду Київської області.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строки, передбачені Господарським процесуальним кодексом України.
Повний текст постанови складено 10.07.2026.

Головуючий суддя І.М. Скрипка 

Судді А.О. Мальченко

С.А. Гончаров