ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2026 року | | Справа №300/1018/25 пров. №А/857/27248/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:
судді-доповідача – Качмара В.Я.,
суддів – Заверухи О.Б., Матковської З.М.,
розглянувши у порядку письмового провадження в м.Львові справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, провадження в якій відкрито за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28 травня 2025 року (суддя Остап`юк С.В., м.Івано-Франківськ),
ВСТАНОВИВ:
У лютому 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі – ГУПФ), в якому просив:
визнати протиправними дії відповідача щодо зменшення на основі понижуючих коефіцієнтів, визначених пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України №1 від 03.01.2025 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану» (далі – Постанова №1), щомісячних пенсійних виплат при здійсненні перерахунку з 01.01.2025 з урахуванням максимального розміру пенсії;
зобов`язати ГУПФ провести з 01.01.2025 перерахунок та виплату пенсії позивача без обмеження її максимального розміру з урахуванням раніше виплачених сум та без врахування понижуючих коефіцієнтів, визначених пунктом 1 Постанови №1. 
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28 травня 2025 року у задоволенні позову відмовлено.
Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, його оскаржив позивач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.
В апеляційній скарзі вказує, що є учасником бойових дій та особою з інвалідністю 3 групи внаслідок війни. Проте, відповідачем встановлено обмеження на максимальний розмір пенсії у межах десяти прожиткових мінімумів для осіб, які втратили працездатність, передбачене Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» (далі – Закон №3668-VI), окремі положення якого рішенням Конституційного Суду України від 12 жовтня 2022 року визнані неконституційними, а саме приписи статті 2 Закону №3668-VI у частині, що обмежує соціальні гарантії для захисників України. Крім того, відповідач на виконання Постанови №1 здійснив перерахунок пенсії та зменшив пенсійну виплату на основі понижуючих коефіцієнтів, визначених пунктом 1 цієї постанови.
Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу заперечує вимоги такої, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
У відповідності до частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства (далі – КАС), суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, так як апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, що ухвалене в порядку письмового провадження (без повідомлення сторін) за наявними у справі матеріалами.
Переглянувши справу за наявними у ній матеріалами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав. 
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що так як виплата пенсії позивача проводиться в розмірі 10 прожиткових мінімумів, тому норми Постанови №1 при обчисленні пенсійної виплати, не застосовувалися. Крім того, на спірні правовідносини поширюються положення абзацу 6 частини п`ятнадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» (далі – Закон № 1697-VII), які встановлюють обмеження пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність.
Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з правильним застосуванням норм матеріального і дотриманням норм процесуального права, з таких міркувань.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи те, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУПФ та з 17.03.2010 отримує пенсію відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (далі – Закон №1789-ХІІ).
17.01.2025 позивач звернувся до відповідача із заявою про скасування обмеження пенсії максимальним розміром, так як він є учасником бойових дій та особою з інвалідністю 3 групи внаслідок війни, а відповідно до Постанови №1 обмеження, передбачені цією постановою не застосовують до пенсій осіб, які брали безпосередню участь в захисті Батьківщини.
ГУПФ на заяву позивача, листом за № 745-509/Т-02/8-0900/25 від 27.01.2025, повідомило позивача про те, що з 01.03.2024 розмір пенсії до виплати складає 23 610 гривень, а саме: 75 264 гривні основний розмір пенсії від середнього заробітку (125 440 гривень х 60 %); 708, 30 гривень підвищення особам з інвалідністю внаслідок війни (30% від 2 361 гривні); 50 гривень цільова допомога особам з інвалідністю внаслідок війни ІІІ групи»; 15 204, 46 гривень підвищення як жителю гірського району; 91 226, 76 гривень розмір пенсії з надбавками; 23 610 гривень максимальний розмір пенсії (2 361 гривня х 10). За змістом пункту 15 статті 86 Закону № 1697-VII максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність. Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2025 рік» (далі – Закон № 4059-ІХ), з 1 січня 2025 року прожитковий мінімум в розрахунку на одну особу на місяць, для осіб, які втратили працездатність складає 2 361 гривня. Згідно частини 1 «Прикінцевих положень» Закону № 4059-ІХ, цей Закон набрав чинності з 1 січня 2025 року. Оскільки виплата пенсії позивача проводиться в розмірі 10 прожиткових мінімумів, тому норми Постанови №1 не застосовуються.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
01.01.2025 набрав чинності Закон України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» (далі - Закон № 4059-ІХ), статтею 46 якого встановлено, що у 2025 році у період дії воєнного стану пенсії, призначені (перераховані) відповідно до, зокрема, Закону України Про прокуратуру, розмір яких (пенсійної виплати) перевищує десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, виплачуються із застосуванням до суми перевищення коефіцієнтів у розмірах і порядку, визначених Кабінетом Міністрів України.
На виконання вказаної норми Кабінет Міністрів України прийняв Постанову № 1, пунктом 1 якої установлено, що у період воєнного стану у 2025 році пенсії (пенсійні виплати), призначені (перераховані), зокрема, відповідно до Закону України «Про прокуратуру» (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством), розмір яких перевищує 10 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, виплачуються із застосуванням коефіцієнтів до відповідних сум перевищення:
до частини пенсії (пенсійної виплати), що перевищує 10 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, та не перевищує 11 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, - 0,5;
до частини пенсії (пенсійної виплати), що перевищує 11 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, та не перевищує 13 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, - 0,4;
до частини пенсії (пенсійної виплати), що перевищує 13 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, та не перевищує 17 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, - 0,3;
до частини пенсії (пенсійної виплати), що перевищує 17 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, та не перевищує 21 розмір прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, - 0,2;
до частини пенсії (пенсійної виплати), що перевищує 21 розмір прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, - 0,1.
Для осіб, пенсії яким призначено (перераховано) відповідно до актів законодавства, зазначених в абзаці першому цього пункту, та які мають право на пенсію відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», і в яких розмір пенсії, обчисленої відповідно до частини першої статті 27, абзацу другого частини першої статті 28 і статті 29 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», перевищує 10 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, коефіцієнти застосовуються до відповідних сум перевищення пенсії, призначеної (перерахованої) відповідно до актів законодавства, зазначених в абзаці першому цього пункту, понад суму пенсії, обчислену відповідно до частини першої статті 27, абзацу другого частини першої статті 28 і статті 29 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Водночас пунктом 3 даної постанови Кабінету Міністрів України установлено, що у період воєнного стану у 2025 році коефіцієнти, визначені пунктом 1 цієї постанови, не застосовуються до пенсій (пенсійних виплат) осіб, які брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, брали безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, а також до пенсій в разі втрати годувальника, призначених членам сім`ї загиблих (померлих, зниклих безвісти) таких осіб.
Як уже згадувалось вище, згідно листа ГУПФ від 27.01.2025 за № 745-509/Т-02/8-0900/25 з 01.03.2024 розмір пенсії позивача до виплати складає 23610 гривень.
Оскільки з 01.03.2024 до 01.01.2025 розмір пенсії позивача не перевищив 10 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, тому відповідач з 01.01.2025 не застосовував норми Постанови №1.
До того ж, в матеріалах справи відсутні докази (будь-які протоколи перерахунку пенсії), які свідчать про те, що позивачу-апелянту з 01.01.2025 здійснено перерахунок пенсії із застосуванням Постанови №1.
Як наслідок, суд першої інстанції вірно вказав на те, що в розглядуваному випадку не встановлено порушеного права позивача щодо застосування з 01.01.2025 відповідачем понижуючих коефіцієнтів, визначених пунктом 1 Постанови №1.
До того ж, обмеження розміру пенсії позивача не пов`язане із застосуванням Постанови №1, а є наслідком призначення його пенсії за профільним Законом № 1789-ХІІ та подальшими перерахунками згідно законодавчих змін відповідно до Закону № 1697-VII та Закону №3668-VI, за змістом статті 2 Закону №3668-VI (який набрав чинності 1 жовтня 2011 року) максимальний розмір пенсії або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Закону України «Про прокуратуру», не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
Цим Законом було внесено зміни до статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, положення частини п`ятнадцятої якої викладено в аналогічній редакції.
При цьому абзацом першим пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 3668-VI встановлено, що обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.
Абзацом 2 цього пункту визначено, що пенсіонерам, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом і в яких розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) перевищує максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом, виплата пенсії здійснюється без індексації, без застосування положень частин другої та третьої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та проведення інших перерахунків, передбачених законодавством, до того часу, коли розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) відповідатиме максимальному розміру пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), установленому цим Законом.
Положення пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 3668-VI спрямовані на врегулювання питань, які виникли у зв`язку із застосуванням Закону № 3668-VI стосовно осіб, у яких розмір пенсії на момент набрання чинності цим Законом перевищував максимальний розмір, а саме - надання права на отримання пенсії у розмірі, який перевищує максимальний, без можливості її перерахунку до моменту, коли такий розмір відповідатиме максимальному розміру пенсії. Водночас з моменту, коли особа набуде право на перерахунок, на розмір її пенсії будуть поширюватися загальні правила щодо обмежень.
Закон №1789-ХІІ втратив чинність (крім окремих положень, які не стосуються спірних правовідносин) у зв`язку з набранням чинності Законом № 1697-VII, за правилами абзацу шостого частини п`ятнадцятої статті 86 якого максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
Ураховуючи наведене, з моменту набрання чинності Законом № 1697-VII питання призначення та перерахунку пенсій працівникам прокуратури врегульовувалися нормами цього Закону, зокрема статтею 86, частиною п`ятнадцятою якої були встановлені обмеження пенсії максимальним розміром.
У постанові Верховного Суду у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав від 21.12.2021 у справі №580/5962/20, колегія суддів відступила від висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 04.03.2021 у справі № 589/3997/16-а у подібних правовідносинах та сформувала правовий висновок, відповідно до якого пункт 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 3668-VI не скасовує обмеження максимального розміру пенсії, призначеної працівнику прокуратури до набрання чинності цим Законом, а встановлює особливе регулювання щодо застосування такого обмеження до осіб, яким пенсія призначена до набрання чинності Законом № 3668-VI, і в яких розмір пенсії на момент набрання чинності цим Законом перевищував максимальний розмір. Зокрема, шляхом надання права на отримання пенсії у розмірі, який перевищує максимальний, без можливості її перерахунку до моменту, коли такий розмір відповідатиме максимальному розміру пенсії. Водночас з моменту відповідності розміру пенсії максимальному розміру пенсії, - поширення на її розмір загальних правил щодо обмежень, установлених статтею 50-1 Закону № 1789-ХІІ, а з 14.10.2014 - абзацом шостим частини п`ятнадцятої статті 86 Закону № 1697-VII.
Таким чином, на осіб, яким пенсія перерахована відповідно до нормативно-правових актів, указаних у статті 2 Закону №3668-VI, зокрема, Закону України «Про прокуратуру», та розмір якої перевищує максимальний розмір, встановлений цим Законом, поширюються приписи законодавства, чинні на час здійснення такого перерахунку.
У спірних правовідносинах, як встановлено судом, внаслідок перерахунку пенсії позивача її розмір перевищив максимальний.
З огляду на наведене, на спірні правовідносини поширюються положення абзацу 6 частини п`ятнадцятої статті 86 Закону № 1697-VII, які встановлюють обмеження пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність.
Крім того, правову оцінку щодо обмеження пенсії надано Івано-Франківським окружним адміністративним судом у рішенні від 03 березня 2022 року у справі № 300/8294/21.
Відтак, правильними є висновки суду першої інстанції, що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, відтак не підлягають задоволенню.
Наведені ж в апеляційній скарзі доводи не спростовують і не містять вагомих та обґрунтованих аргументів, які б давали підстави стверджувати про інше.
Відповідно до статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Підсумовуючи, враховуючи вимоги наведених правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення суд першої інстанції, правильно встановив обставини справи, не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б бути підставою для його скасування, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28 травня 2025 року – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС.

Суддя-доповідач | | В. Я. Качмар
судді | | О. Б. Заверуха
| | З. М. Матковська