ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2026 року | м. Львів | Справа № 300/7816/25 пров. № А/857/19984/26

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії :
судді-доповідача: Мандзія О.П., 
суддів: Гудима Л.Я., Качмара В.Я., 

розглянувши у порядку письмового провадження в місті Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03 березня 2026 року у справі № 300/7816/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

суддя у І інстанції – Панікар І.В.,
час ухвалення рішення - не зазначено, 
місце ухвалення рішення - м. Івано-Франківськ,
дата складення повного тексту рішення –не зазначено,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі – позивачка) звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі – відповідач), за змістом якого просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не зарахування періоду навчання за денною формою в Івано-Франківському інституті нафти і газу з 01.09.1982 по 19.06.1987 до загального страхового стажу;
- зобов`язати відповідача провести перерахунок та виплату пенсії з моменту її призначення (26.09.2025), дорахувавши до загального страхового стажу період навчання за денною формою в Івано-Франківському інституті нафти і газу з 01.09.1982 по 19.06.1987.
Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 з 26.09.2025 призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Водночас, як стверджує позивачка, при призначенні пенсії відповідачем не зараховано до загального стажу роботи періоду навчання за денною формою в Івано-Франківському інституті нафти і газу з 01.09.1982 по 19.06.1987. Позивачка вважає, що відповідачем протиправно не враховано вказаний період навчання, чим грубо порушено право позивачки на належний рівень соціального забезпечення у зв`язку із втратою працездатності.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03 березня 2026 року позовні вимоги задоволено.
Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо не зарахування до страхового стажу при призначенні пенсії по віку періоду навчання за денною формою в Івано-Франківському інституті нафти і газу з 01.09.1982 по 19.06.1987.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (код ЄДРПОУ 21084076, вул. Борисенка Олександра, 7, м. Рівне, 33004) зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) період навчання за денною формою в Івано-Франківському інституті нафти і газу з 01.09.1982 по 19.06.1987, починаючи з 26.09.2025.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (код ЄДРПОУ 21084076, вул. Борисенка Олександра, 7, м. Рівне, 33004) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) сплачений судовий збір у розмірі 1211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок).
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, його оскаржило Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, оскільки вважає рішення суду першої інстанції таким, що прийняте з порушенням норм як матеріального, так і процесуального права.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги, зокрема, зазначено, що підстав для зарахування до страхового стажу періоду навчання за денною формою в Івано-Франківському інституті нафти і газу з 01.09.1982 по 19.06.1987 роки, немає, оскільки в дипломі та довідці від 09.09.2025 № 258 вказано не вірно прізвище.
Зазначає, що після всебічного розгляду документів, долучених до заяви та наявних в матеріалах електронної пенсійної справи встановлено, що в дипломі позивача наявні розбіжності між даними прізвища. На підставі вищевикладеного, вказує, що відсутні підстави для зарахування до страхового стажу періоду навчання за денною формою в Івано Франківському інституті нафти і газу з 01.09.1982 по 19.06.1987 роки.
Просить скасувати Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03 березня 2026 року та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, відповідно до частини 4 статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, суд вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження згідно положень статті 311 КАС України.
Частиною 1 ст. 308 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції вірно встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 26.09.2025 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою про призначення пенсії по віку відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Після опрацювання системою поданої заяви, згідно принципу екстериторіальності органом, що призначає пенсію визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, яким прийнято рішення про призначення пенсії від 06.10.2025 за №09160026413.
Згідно наданих документів страховий стаж позивача становить 37 років 00 місяців 01 день.
На думку позивачки, при призначенні пенсії відповідачем не зараховано до загального стажу роботи період навчання за денною формою в Івано-Франківському інституті нафти і газу з 01.09.1982 по 19.06.1987, внаслідок чого, остання звернулася до суду з метою захисту свого порушеного права. 
Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що період навчання позивачки, підтверджений дипломом серії НОМЕР_2 , а саме з 01 вересня 1982 року по 19 червня 1987 року, підлягав зарахуванню до страхового стажу при призначенні пенсії за віком відповідно до вимог чинного законодавства.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.
Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України Про пенсійне забезпечення № 1788-XII від 05.11.1991 (далі - Закон № 1788-XII) та Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування № 1058-IV від 09.07.2003.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
За визначеннями, наведеними у статті 1 вказаного Закону, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески; страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше, надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Приписами частин першої-третьої статті 24 Закону № 1058-IV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.
Як зазначено у частині четвертій статті 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Відповідно до п. «д» ч. 3 ст. 56 Закону №1788-XIІ, до стажу роботи зараховується навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.
Згідно пункту 8 Порядку №637, час навчання у вищих навчальних, професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.
За відсутності в документах таких відомостей для підтвердження часу навчання приймаються довідки про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки за умови, що в документах є дані про закінчення повного навчального періоду або окремих його етапів.
Статтею 53 Закону України «Про вищу освіту» передбачено, що студент (слухач) - особа, яка в установленому порядку зарахована до вищого навчального закладу і навчається з метою здобуття певних освітнього та освітньо-кваліфікаційного рівнів.
Згідно з Положенням про організацію навчального процесу у вищих навчальних закладах, затвердженого наказом Міністерства освіти України від 02.06.1993 за № 161 та зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 23 листопада 1993 року за № 173, студенту, який захистив дипломний проект (роботу), склав державні екзамени відповідно до вимог освітньо-професійної програми підготовки, рішенням державної комісії присвоюється відповідно освітній рівень (кваліфікація) та видається державний документ про освіту (кваліфікацію).
Із змісту наведених норм встановлено, що навчанням у вищому навчальному закладі є період з дня зарахування особи до вищого навчального закладу на денну, вечірню або заочну форму навчання до дня її відрахування у зв`язку із завершенням навчання та отриманням відповідного документа про вищу освіту державного зразка.
Така правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 21.02.2020 у справі №456/2503/16.
Щодо підстав зазначених відповідачем для не зарахування до загального стажу роботи періоду навчання за денною формою в Івано-Франківському інституті нафти і газу з 01.09.1982 по 19.06.1987 роки, оскільки в дипломі та довідці від 09.09.2025 № 258 вказано не вірно прізвище позивача, суд звертає увагу, що Верховний Суд у постановах від 30.09.2019 у справі № 638/18467/15-а та від 25.04.2019 у справі № 593/283/17 висловив позицію, що формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів Пенсійного фонду України для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.
Так, для підтвердження періоду навчання позивачкою надано копію диплому НОМЕР_2 , за змістом якого судом встановлено, що ОСОБА_2 в 1982 році вступила до Івано-Франківського інституту нафти і газу та в 1987 закінчила повний курс за спеціальністю «Автоматизація і комплексна механізація хіміко-технологічних процесів (а.с.16).
Згідно свідоцтва про одруження серії НОМЕР_3 ОСОБА_2 отримала прізвище після одруження « ОСОБА_3 ».
Окрім того, відповідно до архівної довідки від 09.09.2025 № 258, виданої Івано-Франківським національним технічним університетом нафти і газу, підтверджується, що:
ОСОБА_2 - зараховано студенткою І курсу Івано-Франківського інституту нафти і газу на денну форму навчання факультету автоматизації та економіки за спеціальністю «Автоматизація та комплексна механізація хіміко-технологічних процесів» з 01.09.1982 (Наказ № 208/7 від 25.08.1982).
ОСОБА_2 - студентку факультету автоматизації та економіки, яка повністю закінчила теоретичний курс навчання, а також захистила дипломний проект, відрахувати з Івано-Франківського інституту нафти і газу з 19.06.1987 р. у зв`язку із закінченням терміну навчання. Згідно з рішенням ДОК від 02.06.1987 р. присвоїти їй кваліфікацію інженера- електромеханіка по автоматизації та видано диплом серії НОМЕР_2 (реєстраційний номер 249) (Наказ № 231/7 від 19.06.1987).
В даному випадку наявність різних прізвищ у трудовій книжці, паспорті, дипломі та довідці від 09.09.2025 № 258 пояснюється свідоцтвом про одруження, згідно з яким ОСОБА_2 отримала прізвище після одруження « ОСОБА_3 ».
В силу положень статті 64 Закону № 1058-IV виконавча дирекція Пенсійного фонду та її територіальні органи мають право: отримувати безоплатно від органів державної влади, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності, виду діяльності та господарювання і від фізичних осіб - підприємців відомості, пов`язані з нарахуванням, обчисленням та сплатою страхових внесків, а також інші відомості, необхідні для виконання ними функцій, передбачених цим Законом та іншими законами України; проводити планові та позапланові перевірки документів для оформлення пенсії, виданих підприємствами, установами та організаціями, а також поданих відомостей про застрахованих осіб, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсійні виплати.
В той же час пункт 43 Порядку гарантує, що право особи на одержання пенсії встановлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.
Крім того, відповідно до приписів статті 64 Закону № 1058-IV відповідачі наділені правом, зокрема, проводити планові та позапланові перевірки документів для оформлення пенсії, виданих підприємствами, установами та організаціями.
Однак, відповідачем не надано доказів здійснення законодавчо визначених дій для встановлення періоду навчання, який підлягає зарахуванню до загального стажу позивача.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, щодо протиправної бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо не зарахування до страхового стажу при призначенні пенсії по віку періоду навчання за денною формою в Івано-Франківському інституті нафти і газу з 01.09.1982 по 19.06.1987, та відповідно зобов`язання відповідача зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період навчання за денною формою в Івано-Франківському інституті нафти і газу з 01.09.1982 по 19.06.1987, починаючи з 26.09.2025.
Доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи нових переконливих доводів, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції.
Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.
З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Відповідно до ст.139 КАС України судовий збір розподілу не підлягає.
Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області залишити без задоволення.
Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03 березня 2026 року у справі № 300/7816/25 – залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя | | О. П. Мандзій
судді | | Л. Я. Гудим
| | В. Я. Качмар