Справа № 560/7958/26
РІШЕННЯ
іменем України

07 вересня 2026 року | м. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Блонського В.К. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідачів, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просить:
1. Визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо внесення до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів інформації про взяття ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на військовий облік.
2. Скасувати рішення ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо взяття ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на військовий облік.
3. Визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо внесення до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів інформації про зняття ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з військового обліку.
4. Скасувати рішення ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо зняття ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з військового обліку.
5. Скасувати наказ ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо мобілізації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
6. Скасувати наказ військової частини НОМЕР_1 щодо зарахування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до особового складу військової частини НОМЕР_1 .
7. Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 внести до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів інформацію про виключення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з військового обліку.
Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , моральну шкоду в сумі 10 000 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 27.01.2023 він був виключений з військового обліку військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_3 на підставі пункту 6 частини шостої статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» у зв`язку із засудженням до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину, що підтверджується тимчасовим посвідченням військовозобов`язаного № НОМЕР_2 та відомостями застосунку «Резерв+», де він мав статус «не військовозобов`язаний». 02.03.2026 на блокпосту в м. Летичеві Хмельницької області, незважаючи на пред`явлені ним оригінали документів про виключення з обліку, позивача було доставлено до 5-го відділу, а згодом до ІНФОРМАЦІЯ_4 , де він без особистої участі пройшов військово-лікарську комісію, визнаний придатним, того ж дня отримав військовий квиток та наказом командира зарахований до військової частини НОМЕР_1 . На думку позивача, такі дії відповідачів є протиправними, оскільки виключення з військового обліку здійснено на законних підставах і є остаточним, а чинне законодавство не передбачає повторного взяття на такий облік осіб, які з нього виключені, оскільки закон зворотної дії в часі не має.
Ухвалою від 08.05.2026 суд залишив позовну заяву без руху. 
Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 14.05.2026 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за цим позовом та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників (у письмовому провадженні). Витребувано у 5-го відділу засвідчену копію витягу з Реєстру щодо позивача.
Військова частина НОМЕР_1 подала відзив на позовну заяву, в якому проти задоволення позову в частині вимоги про скасування наказу про зарахування позивача до особового складу заперечує, зазначаючи, що здійснення призову громадян на військову службу під час мобілізації не входить до повноважень військової частини. Підстави звільнення з військової служби визначені статтею 26 Закону №2232-ХІІ. Вказує, що рапортів про звільнення з військової служби від позивача не надходило. Ззарахування до списків особового складу здійснюється наказом командира по стройовій частині на підставі іменних списків команд, приписів і документів, що посвідчують особу військовослужбовця, які надходять від територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Від ІНФОРМАЦІЯ_1 та ІНФОРМАЦІЯ_1 відзиву чи інших документів не надходило. 
Відповідно до частини шостої статті 162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Дослідивши письмові докази і письмові пояснення сторін, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.
Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебував на військовому обліку з 14.03.2011. Відповідно до пункту 37 витягу з Реєстру, наданого суду ІНФОРМАЦІЯ_5 на виконання ухвали суду, до Реєстру внесено такі відомості: «Взято на військовий облік 14.03.2011 р. Виключено з військового обліку … за п.6, ч.4, 5 ст.37 (були раніше засуджені до позбавлення волі за тяжкий чи особливо тяжкий злочин). Знято з військового обліку 02.03.2026 р. у ІНФОРМАЦІЯ_6 . Взято на військовий облік 02.03.2026 р. у ІНФОРМАЦІЯ_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 ) (аб.5, п.2, ч.1, ст.37)». Аналогічну інформацію про виключення позивача з обліку на підставі ч.6 п.6 ст.37 Закону №2232-XII містило тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_2 , видане ІНФОРМАЦІЯ_6 27.01.2023.
02.03.2026 позивача доставлено до 5-го відділу, а згодом до ІНФОРМАЦІЯ_4 , де він пройшов військово-лікарську комісію, визнаний придатним, того ж дня отримав військовий квиток серії НОМЕР_3 та наказом №69 від 02.03.2026 зарахований до списків військової частини НОМЕР_1 .
У відповіді ІНФОРМАЦІЯ_4 від 21.03.2026 на адвокатський запит представника позивача зазначено, що позивач у 2011 році знятий з військового обліку як засуджений, у 2023 році прийнятий на військовий облік ІНФОРМАЦІЯ_6 , відмітка про виключення проставлена лише у паперовому документі. Станом на 02.03.2026 підлягав призову за загальною мобілізацією.
Позивач, вважаючи порушеними його права, звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним відносинам та відповідним доводам сторін, суд виходить з такого.
Згідно з частинами першою, другою статті 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.
У силу статті 65 Основного Закону України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Поряд з цим, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Закон України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.
Водночас правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначені Законом України від 25.03.1992 №2232-ХІІ "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі - Закон №2232-ХІІ) та Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженим Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008.
Частинами другою, третьою статті 1 Закону №2232-XII передбачено, що військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
Відповідно до частини першої статті 2 Закону №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
У силу частини дев`ятої статті 1 Закону №2232-XII щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники - особи, які підлягають приписці до призовних дільниць; призовники - особи, приписані до призовних дільниць; військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.
Згідно з частиною сьомою статті 1 Закону №2232-XII виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).
Частиною шостою статті 2 Закону №2232-XII передбачено такі види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки; військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.
Згідно з пунктом 20 частини першої статті 106 Конституції України Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану" у зв`язку з військовою агресією російської федерації в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжувався та триває донині.
Також Указом Президента України від 24.02.2022 №69/2022 "Про загальну мобілізацію", у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до частини другої статті 102, пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України, постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію, яка проводиться на всій території України протягом 90 діб із дня набрання чинності цим Указом; строк проведення загальної мобілізації неодноразово продовжувався відповідними указами Президента України.
Статтею 37 Закону №2232-ХІІ визначено підстави взяття на військовий облік, зняття та виключення з нього.
Пунктом 2 частини першої статті 37 Закону №2232-ХІІ передбачено, що взяттю на військовий облік військовозобов`язаних у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки підлягають громадяни України: які звільнені з військової служби в запас та не зараховані до військового оперативного резерву; які припинили альтернативну (невійськову) службу в разі закінчення строку її проходження або достроково відповідно до Закону України "Про альтернативну (невійськову) службу" та підлягають взяттю на військовий облік військовозобов`язаних; військовозобов`язані, які прибули з інших місцевостей (адміністративно-територіальних одиниць) України або з-за кордону на нове місце проживання; які набули громадянство України і згідно з цим Законом підлягають взяттю на облік військовозобов`язаних; зняті з військового обліку Збройних Сил України, Служби безпеки України, розвідувальних органів України відповідно за рішенням Міністерства оборони України, Служби безпеки України, розвідувальних органів України; які відповідно до статті 18 цього Закону звільнені від направлення для проходження базової військової служби; які досягли 25-річного віку під час перебування на військовому обліку призовників; які звільнені із служби у військовому резерві та не досягли граничного віку перебування в запасі; які старші 25 років і раніше не перебували на військовому обліку; які прибули після відбування покарання з установ виконання покарань.
Відповідно до частини шостої статті 37 Закону №2232-ХІІ (у редакції, чинній до 18.05.2024), виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки підлягали, зокрема, громадяни України, які були раніше засуджені до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину (пункт 6 у тодішній нумерації).
У зв`язку із прийняттям Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку" від 11.04.2024 №3633-IX, який набрав законної сили 18.05.2024 (далі - Закон №3633-ІХ), редакція частини шостої статті 37 Закону №2232-ХІІ зазнала змін, унаслідок яких попередній пункт 6 частини шостої статті 37 Закону №2232-ХІІ виключено.
За змістом частини шостої статті 37 Закону №2232-ХІІ (у редакції, чинній станом з 18.05.2024), виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки України - у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, військовозобов`язаних та резервістів розвідувальних органів України - у відповідному підрозділі розвідувальних органів України) підлягають громадяни України, які: 1) померли або визнані в установленому законом порядку безвісно відсутніми або оголошені померлими; 2) припинили громадянство України; 3) визнані непридатними до військової служби; 4) досягли граничного віку перебування в запасі; 5) були кандидатами для прийняття на військову службу за контрактом відповідно до частини десятої статті 20 цього Закону, але не були прийняті на військову службу за контрактом; 6) звільнені з військової служби за контрактом відповідно до підпунктів "й" або "к" пункту 3 частини п`ятої статті 26 цього Закону. Вказівка на раніше засуджених осіб у цьому переліку відсутня.
Крім того, 18.05.2024 набрав чинності Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560 (далі - Порядок №560).
Згідно з пунктом 4 розділу "Загальні питання" Порядку №560, на військову службу під час мобілізації, на особливий період можуть бути призвані: особи, звільнені з військової служби у зв`язку із застосуванням заборони, передбаченої частиною третьою або четвертою статті 1 Закону України "Про очищення влади" (такі особи, призвані на військову службу під час мобілізації, призначаються на військові посади, крім посад, щодо яких здійснюються заходи з очищення влади); особи, яких раніше було засуджено до позбавлення волі, обмеження волі, арешту чи виправних робіт за вчинення кримінального проступку, нетяжкого злочину, у тому числі із звільненням від відбування покарання, тяжкого злочину, крім тих, які були засуджені за вчинення злочинів проти основ національної безпеки України; особи, яких раніше було засуджено до позбавлення волі за особливо тяжкий злочин, крім тих, які були засуджені за вчинення злочинів проти основ національної безпеки України (такі особи призиваються на військову службу під час мобілізації за рішенням Генерального штабу Збройних Сил, відповідних підрозділів розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ); засуджені особи, які звільнені від відбування покарання з випробуванням, крім тих, які засуджені за вчинення злочинів проти основ національної безпеки України (такі особи проходять військову службу виключно у відповідних спеціалізованих підрозділах військових частин).
Пунктом 75 Порядку №560 встановлено, що придатність резервістів та військовозобов`язаних до військової служби за станом здоров`я кожним лікарем визначається індивідуально. Висновки про придатність або непридатність резервістів та військовозобов`язаних до військової служби, подані ними скарги та об`єктивні дані, виявлені у процесі медичного огляду, а також установлений діагноз вносяться кожним лікарем до картки обстеження та медичного огляду та до інших документів, що засвідчується особистим підписом лікаря та скріплюється його особистою печаткою, із зазначенням дати проведення медичного огляду відповідно до вимог, визначених Міноборони.
Отже, з 18.05.2024 редакція частини шостої статті 37 Закону №2232-ХІІ не передбачає такої підстави для виключення з військового обліку як засудження до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину, більш того, з цього часу законом прямо передбачена можливість призову особи, яку раніше було засуджено до позбавлення волі за вчинення тяжкого злочину.
Із урахуванням вищевикладених обставин, суд дійшов висновку, що за нормами чинного законодавства наявність судимості за вчинення тяжкого злочину не є підставою для виключення з військового обліку.
В обставинах цієї справи позивач був виключений з військового обліку 27.01.2023, тобто до 18.05.2024, саме на підставі норми, яка згодом втратила чинність. Разом з тим спірні правовідносини, а саме дії щодо взяття позивача на облік, зняття його з обліку та мобілізації, виникли 02.03.2026, тобто вже після набрання чинності Законом №3633-ІХ. Оскільки у період виникнення спірних правовідносин частина шоста статті 37 Закону №2232-ХІІ не передбачає такої підстави для виключення з військового обліку як засудження за тяжкий злочин, у відповідачів не виникло обов`язку зберігати за позивачем статус виключеного з військового обліку, а факт наявних судимості перестав бути перешкодою для взяття (повернення) позивача на облік військовозобов`язаних.
Суд зауважує, що в цьому випадку не йдеться про зворотну силу закону.
Статтею 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.
Конституційний Суд України в Рішенні від 13 травня 1997 року №1-зп/1997 зазначив, що стаття 58 Конституції України 1996 року закріплює один з найважливіших загальновизнаних принципів сучасного права - закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Це означає, що вони поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності. Закріплення названого принципу на конституційному рівні є гарантією стабільності суспільних відносин, у тому числі відносин між державою і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього закону чи іншого нормативно-правового акта. Принцип незворотності дії в часі поширюється також на Конституцію, яка є Основним Законом держави (Преамбула Конституції України). Виняток з цього принципу допускається лише у випадках, коли закони та інші нормативно-правові акти пом`якшують або скасовують відповідальність особи (частина перша статті 58 Конституції України).
Також Конституційний Суд України в Рішенні від 22 травня 2018 року №5-р/2018 зазначив, що звуження змісту та обсягу існуючих конституційних прав і свобод людини є їх обмеженням.
Позивач не наводить передбаченого Конституцією України права та/або свободи, яке б було "обмежено" внаслідок внесення до Реєстру відомостей про взяття його на військовий облік. Законне взяття на військовий облік не може вважатися звуженням змісту та обсягу його конституційних прав і свобод.
У спірних правовідносинах відсутні підстави стверджувати про наявність зворотної дії закону або іншого нормативно-правового акта в часі, оскільки спірні між сторонами в цій справі правовідносини виникли 02.03.2026, тобто після набрання чинності Законом №3633-ІХ, яким внесені відповідні зміни до Закону №2232-ХІІ. Позивачем не наведено обґрунтованих аргументів, які б дозволяли стверджувати, що виключення з військового обліку особи, яка була раніше засуджена до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину, є саме правом особи, що не може бути скасоване або змінене законодавцем.
Враховуючи внесення змін та викладення частини шостої статті 37 Закону №2232-ХІІ в новій редакції, суд вважає, що дії 5-го відділу щодо внесення до Реєстру інформації про взяття позивача на військовий облік та про зняття його з обліку в ІНФОРМАЦІЯ_9 , а також рішення про такі взяття/зняття, і наказ Хмельницького РТЦК про мобілізацію позивача відповідають вимогам чинного законодавства, а відтак відсутні правові підстави для визнання цих дій та рішень протиправними, їх скасування, а також для зобов`язання 5-го відділу внести до Реєстру відомості про виключення позивача з військового обліку на підставі норми, яка втратила чинність. Факт виключення позивача з військового обліку на підставі скасованої норми вже не є тими актуальними відомостями, які мають бути внесені до бази даних Реєстру чи збережені в ній. Позивач досяг 25 років та не досяг граничного віку перебування в запасі, інших підстав для невзяття його на військовий облік не наведено, тому його правомірно взято на облік військовозобов`язаних.
Оскільки наказ про мобілізацію позивача визнано судом таким, що відповідає закону, наказ військової частини НОМЕР_1 про зарахування позивача до особового складу, який є похідним від цього наказу і виданий на підставі отриманих від територіального центру комплектування документів (пункти 32-33 розділу ІІ Інструкції з організації обліку особового складу в системі Міністерства оборони України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 15.09.2022 №280), також не суперечить закону.
Щодо доводів позивача про порушення процедури проходження військово-лікарської комісії 02.03.2026 (позбавлення можливості особисто пройти комісію та подати наявну медичну документацію), суд зазначає таке. Відповідно до частини другої статті 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Водночас це не звільняє позивача від обов`язку довести обставини, на яких ґрунтується сама вимога.
Позивач не долучив до позовної заяви жодного доказу на підтвердження наявності в нього медичної документації та факту неприйняття її до уваги комісією.
Наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 №402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу, яким встановлено медичні критерії (розклад хвороб) визначення придатності до військової служби. Це Положення так само не звільняє позивача від обов`язку довести заявлене порушення процедури належними доказами. За відсутності будь-яких доказів, крім власних пояснень позивача, викладених у позовній заяві, суд не має підстав вважати встановленим факт порушення процедури проходження військово-лікарської комісії.
Відповідно до частини першої статті 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала. Оскільки судом не встановлено неправомірності дій чи рішень 5-го відділу, підстави для стягнення моральної шкоди відсутні.
З урахуванням з`ясованих обставин, досліджених матеріалів справи суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, а тому в задоволенні позову необхідно відмовити.
Підстав для розподілу судових витрат немає.
Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, скасування рішень та зобов`язання вчинити дії - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: | ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_4 )
Відповідач: | ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_5 )  ІНФОРМАЦІЯ_10 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_5 )  Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_4 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_6 )

Головуючий суддя | | В.К. Блонський