Справа № 948/491/26 
Номер провадження 2/948/502/26 

23.07.2026 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ 

Машівський районний суд Полтавської області в складі: 
головуючого - судді     Тимофєєвої Г.Л, 
за участю секретаря     Порохні І.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Машівка цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
У С Т А Н О В И В :
25 травня 2026 року до Машівського районного суду Полтавської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №53083-11/2024 від 25.11.2024 в загальному розмірі 16800,00 грн., а також суму сплаченого судового збору в розмірі 2662,40 грн. та витрат на правничу допомогу 8000,00 грн.
Свої позовні вимоги представник позивача обґрунтував тим, що 25.11.2024 року між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та  ОСОБА_1 укладено Договір про надання фінансового кредиту №53083-11/2024, відповідно до умов якого Товариство надало відповідачу фінансовий кредит в розмірі 7000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом.
Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а
саме надало відповідачу грошові кошти однак, відповідач не виконав належним чином умов кредитного договору.
19.06.2025 року ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та ТОВ «Фінансова Компанія «КредитКапітал», керуючись главою 47 ЦК України, уклали Договір факторингу №27012025 на підставі якого ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП», включно і до ОСОБА_1 за кредитним договором №53083-11/2024 від 25.11.2024 року.
Відповідачем заборгованість за кредитним договором у встановлений строк не була погашена, у зв`язку з чим станом на дату подання позову заборгованість відповідача перед позивачем становить 16800,00 грн, з яких: 7000,00 грн - заборгованості за тілом кредиту, 1400,00 грн - заборгованості за процентами, 8400,00 - заборгованість за штрафом (а.с.1-5).
Ухвалою Машівського районного суду Полтавської області від 01.06.2026 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за цим позовом за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та витребувано докази за клопотанням представника позивача (а.с. 53). 
22.06.2026 від представника відповідача адвоката Жигилій І.Ф. через систему «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву, в якій просить позовні вимоги задовольнити частково, не заперечує проти стягнути з відповідача заборгованості в загальному розмірі 8400,00 грн, з яких 7000,00 грн заборгованість за тілом кредиту та 400 грн заборгованість за відсотками в межах строку кредитування та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2000,00 грн. (а.с.72-75).
30.06.2026 від представника позивача через «Електронний суд» надійшла відповідь на відзив, в якій представник наполягав на задоволення позовних вимог в повному обсязі (а.с .83-85).
У судове засідання 23.07.2026 представник позивача не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений шляхом направлення тексту судової повістки до електронного кабінету позивача та його представника (а.с.34-65), у позовній заяві просить розгляд справи проводити без участі представника ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» (а.с.4 на зв).
Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином та завчасно, зокрема шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом з повідомленням за зареєстрованим місцем проживання, лист з судовою повісткою відповідач отримав 08.06.2026, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.70). 
Представник відповідача адвокат Жигилій І.Ф. у судове засідання не з`явилася, 23.07.2026 направила заяву про розгляд справи без її участі та участі відповідача, просить рішення прийняти з урахуванням позиції викладеній у відзиві на позов (а.с.87-88).
Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно оцінивши надані докази та надавши їм належну оцінку, судом установлено наступне.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за звернення особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Статтею 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

25.11.2024 між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання фінансового кредиту № 53083-11/2024 (а.с. 12-18), відповідно до умов якого: сума кредиту становить - 7000,00 грн (п.п.1.1.); строк кредиту - 120 днів до 24.03.2025 (п.1.2); процентна ставка 1%/день (п.п.1.4.1).
Відповідно до п. 1.6. Договору, кредит надається Клієнту в безготівковій формі у національній валюті на рахунок Клієнта включаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_7.
За умовами п. 2.18. Договору, укладання Договору відбувається згідно Закону України «Про електронну комерцію» після здійснення акцепту позичальником оферти товариства, що є укладенням Договору відповідно до ч.3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», товариство накладає на оригінал паспорту споживчого кредиту та Договору кваліфікований електронний підпис уповноваженого працівника Товариства із кваліфікованою електронною позначкою часу, а оригінал Договору завантажується (надсилається) в Особистий кабінет Клієнта.
Пунктом 5.3. Договору визначено, що у випадку прострочення клієнтом сплати платежів відповідно до термінів, встановлених в Графіку платежів, Товариство нараховує неустойку у вигляді штрафу в розмірі 100% від суми простроченої заборгованості - на наступний день після терміну сплати, встановленого в Графіку платежу, за відповідний розрахунковий (платіжний) період, та до дати погашення заборгованості, з урахуванням обмежень, встановленим чинним законодавством України.
ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором W6827 25.11.2024 підписав Заяву-анкету на отримання фінансового кредиту (а.с.8-9) та Договір про надання фінансового кредиту №53083-11 від 25.11.2024 (а.с.12-18). Підписання кредитного договору свідчить про те, що відповідач ознайомився з умовами договору та прийняв їх. 
Довідкою про ідентифікацію, виданою ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» підтверджено, що ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , з якою укладено договір № 53083-11/2024 від 25.11.2024 ідентифікований ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП», одноразовий ідентифікатором W6827 25.11.2024, номер телефону НОМЕР_2 (а.с.21 на зв).

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає:
Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.ст. 628, 629 ЦК України).
Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору, якими є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. 
Згідно з ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Частиною першою статті 627 ЦК України, визначено, що у відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України).
Договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі (абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України).
Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).
Таким чином, судом установлено, що між первісним кредитором та відповідачем було укладено кредитний договір у якому сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Також установлено, що кредитний договір між сторонами був укладений в електронній формі.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Частиною 12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» установлено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Відповідно до ст. 12 Закону, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом (абзац 3 ч.1).

Враховуючи, що договір №53083-11/2024 від 25.11.2024 з графіком платежів та паспорт споживчого кредиту підписано електронними підписами позичальника, що відтворені шляхом використання одноразового ідентифікатора, вказане свідчить, що ОСОБА_1 підтвердив прийняття ним умов Кредитного договору щодо розміру, строку кредитування, процентної ставки взяття на себе зобов`язань, передбачених умовами договору.
Таким чином, суд вважає, що вказаний договір укладено саме з ОСОБА_1 оскільки без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора, без здійснення входу відповідача на веб-сайт за допомогою логіна і пароля особистого кабінету, укладання договору між сторонами є технічно неможливим. 
Крім цього, факт підписання 25.11.2024 кредитного договору з ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» визнається відповідачем у відзиві на позовну заяву (а.с.72).

За повідомленням ТОВ «ПЕЙТЕК» № 3426_2602217120703 від 17.02.2026, між товариством та ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» було укладено Договір про переказ коштів ФК-П-2022/02-3 від 22.02.2022, відповідно до якого 25.11.2024 о 08.35 було зараховано кошти в сумі 7000,00 грн на платіжну картку клієнта НОМЕР_3 ОСОБА_1 (а.с.23).
Саме такий номер платіжної картки для зарахування коштів зазначено у договорі № 05383-11/2024 від 25.11.2024, що укладений ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» з ОСОБА_1 (а.с.12 на зв).
Крім цього, згідно інформації АТ "Райффайзен Банк", що витребувана на підставі ухвали суду від 01.06.2026, банківська картка НОМЕР_4 емітована на ім`я ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 (а.с.79).
Випискою з рахунку по банківській картці НОМЕР_4 , наданої АТ "Райффайзен Банк", підтверджується зарахування 25.11.2024 о 08.35 7000,00 грн (а.с.80)
Первісний кредитор ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП»  є фінансовою, а не банківською установою. Зважаючи на положення Закону України «Про платіжні послуги», інформаційний лист платіжного сервісу (платіжної системи), через який здійснювалося перерахування коштів, є первинним обліковим документом, що підтверджує факт здійснення платіжної операції та всі її реквізити.
Отже, ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» виконало свої зобов`язання за Кредитним договором та надало позичальнику грошові кошти шляхом їх перерахування на картку № НОМЕР_4 , яку відповідач зазначив при оформленні кредиту.
Суд зазначає, що саме боржник має доступ до свого рахунку, зазначеного в договорі, а тому є всі підстави стверджувати, що ОСОБА_1 отримав 25.11.2024 від ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» 7000,00грн. кредитних коштів та скористався ними на власний розсуд. 
Факт отримання 25.11.2024 грошовий коштів у сумі 7000,00 грн на підставі кредитного договору укладеного з ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» визнається відповідачем у відзиві на позовну заяву (а.с.72).
19.06.2025 ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП»  (Клієнт) та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» (Фактор) уклали Договір факторингу № 19062025, відповідно до якого Фактор передає грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступає фактору право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами (а.с.27-31).
Акт приймання-передачі Реєстру боржників між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» підписано 19.06.2025 (а.с.32 на зв).
З платіжної інструкції №11887 від 19.06.2025 вбачається, що ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» на користь ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» здійснено плату за відступлення права вимоги згідно Договору факторингу № 19062025 від 27.01.2025 (а.с.33).
На підтвердження права вимоги позивача до ОСОБА_1 надано витяг з Реєстру боржників до Договору факторингу № 19062025 від 19.06.2025, з якого вбачається, що загальна сума заборгованості складає 16800,00 грн., з яких: 7000,00 грн - сума основного боргу, 1400,00 грн - сума заборгованості по відсотках, 8400,00 грн - сума заборгованості пенею (а.с.32 на зв).
Статтею 512 ЦК України визначено підстави заміни кредитора у зобов`язанні, зокрема п. 1 ч. 1 цієї статті передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Частиною 1 ст. 517 ЦК України визначено, що первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. 
Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (ч. 1 ст. 519 ЦК України).
Таким чином, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав.
Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 752/8842/14-ц.
Відповідно до ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.
За змістом ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Верховний Суд у постанові від 02 листопада 2021 року у справі №905/306/17 зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія, як заінтересована сторона, повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.
Позивачем надано договір факторингу, який оформлений та підписаний належним чином, витяг з реєстру боржників, платіжну інструкцію про перерахування узгодженої суми за договором про відступлення права вимоги.
Згідно зі ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
У постанові Верховного Суду від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15 Як зазначено, що боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. ... неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі.
Таким чином у суду відсутні підстави ставити під сумнів укладений договір факторингу та реєстр боржників, у зв`язку з чим суд вважає, що ТОВ «ФК «Кредит-Капітал»» має право вимоги від боржника ОСОБА_1 заборгованості, що утворилася на підставі Договору про надання фінансового кредиту №05383-11/2024 від 25.11.2024.

Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту в розмірі 7000,00 грн. суд зазначає таке.

За вимогами ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно зі ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором.
Як визначено в ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
Частиною 1 ст. 514 Цивільного кодексу України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Судом установлено, що за договором №53083-11/2024 від 25.11.2024 відповідач отримав кредит в розмірі 7000,00 грн..
З розрахунку заборгованості за Договором №53083-11/2024 від 25.11.2024 вбачається, що ОСОБА_1 кошти на погашення тіла кредиту, не сплачувалися, таким чином заборгованість ОСОБА_1 за тілом кредиту складає 7000,00 грн (а.с.23 на зв.-26).
Отже, ОСОБА_1 зобов`язання за кредитним договором щодо повернення тіла кредиту в повному обсязі не виконав, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту є 7000,00 грн.

Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за процентами в сумі 1400,00 грн, суд зазначає таке.
За ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Відповідно до ст.1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Отже, за приписом зазначеної статті нарахування процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку користування кредитом.
Тобто, нарахування відсотків за користування кредитом здійснюється виключно в межах строку кредиту, що передбачено, крім ст. 1048 ЦК України, і самим Договором.
Аналіз викладених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050ЦКУкраїни право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.
Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання (позиція Великої Палати Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018року у справі № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, від 31 жовтня 2018року у справі № 202/4494/16-ц).
Проценти за «користування кредитом» нараховані після спливу такого строку, тобто до моменту повного фактичного повернення кредитних коштів, свідчать про помилкове розуміння правової природи процентів, які сплачуються позичальником у випадку прострочення грошового зобов`язання.
На період після прострочення виконання зобов`язання з повернення кредиту кредит боржнику не надається, боржник не може правомірно не повертати кредит, а тому кредитор вправі вимагати повернення боргу разом з процентами, нарахованими на час спливу строку кредитування. Тобто боржник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення кредитування, а тому й не повинен сплачувати за нього проценти відповідно до статті 1048 ЦК України; натомість настає відповідальність боржника - обов`язок щодо сплати процентів відповідно до статті 625ЦК України у розмірі, встановленому законом або договором.
Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від5 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16 (провадження N12-16гс22).
Договором про надання фінансового кредиту № 53083-11/2024 від 25.11.2024 визначені умови нарахування процентів, зокрема відповідно до п. 1.4.1 Договору - денна процентна ставка складає 1% та застосовується і межах строку кредитування , вказаного у п.1.2 цього договору, цей тариф залишається незмінним протягом строку договору (а.с.12 на зв). 
Пунктом 1.2 договору установлено, що кредит надається строком на 120 днів з 25.11.2024 по 24.03.2025 року (а.с.12).
З розрахунку заборгованості за Договором №53083-11/2024 від 25.11.2024, проведеного ТОВ ««СТАР ФАЙНЕНС ГРУП»  вбачається, що відсотки нараховані в межах строку дії договору, понадстрокове нарахування відсотків не здійснювалось, розмір денної відсоткової ставки відповідає умовам договору та ч.5 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування».
Також з наданого розрахунку заборгованості вбачається, що ОСОБА_1 сплатив по даному кредиту кошти в сумі 7000,00 грн, які зараховані на погашення відсотків (а.с.23 на зв. - 25).
Таким чином, заборгованість ОСОБА_1 за договором №53083-11/2024 від 25.11.2024 по відсотках, з урахуванням сплаченої суми, становить 1400,00 грн. 
( 7000,00 х 1%=70,00 грн /день
120 днів х 70,00 грн = 8400,00 грн
8400,00 грн - 7000,00 (сплачено відповідачем) = 1400, 00 грн )
У відзиві на позовну заяву представник відповідача Жигилій І.Ф., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , визнає суму заборгованості по відсотках у сумі 1400,00 грн (а.с.74зв)
З урахуванням вищенаведеного, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за відсотками в сумі 1400,00 грн законні та підлягають задоволенню.

Щодо правомірності вимог про стягнення штрафу в розмірі 8400,00 грн суд зазначає таке.
З 17.03.2022 набрав чинності пункт 18 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, яким передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
З матеріалів справі вбачається, що Договір про надання фінансового кредиту № 53083-11/2024 укладено 25.11.2024, тобто у період дії воєнного стану, а тому суд приходить до висновку, що у кредитодавця були відсутні законні підстави для нарахування пені (штрафу), оскільки останній був нарахований після 24 лютого 2022 року та підлягає списанню.
Таким чином, позивачу в стягненні штрафу в сумі 8400,00 грн слід відмовити.

Підсумовуючи викладене, приймаючи до уваги те, що відповідач отримавши кредитні кошти, зобов`язання з повернення тіла кредиту та відсотків не виконав, суд дійшов до висновку, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором правомірні та підлягають частковому задоволенню на загальну суму в розмірі 8400,00 грн, де 7000,00 грн - тіло кредиту, 1400 ,00 грн - проценти.
У частині стягнення з відповідача на користь позивача пені (штрафу) слід відмовити.

Вирішення питання стягнення судових витрат.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).
Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору, що на момент подання позову до суду складає 2662,40 грн.
Позовна заява з доданими до неї матеріалами позивачем подано через систему «Електронний суд» 27.11.2025 та сплачено судовий збір в сумі 2662,40 грн.(а.с.45).
Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи, що позивачем заявлені вимоги в сумі 16800,00 грн, позовні вимоги задоволені частково на суму 8400,00, що становить 50% від ціни позову, а тому з позивача на користь відповідача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1331,20 грн.
Як зазначено в п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
У позовній заяві, представник позивача просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» витрати на професійну правничу допомогу в сумі 8000,00 грн. (а.с 4 на зв).
Як зазначено в ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Частини перша статті 81 ЦПК України, визначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» (Клієнт) та адвокатське об`єднання «Апологет» (Виконавець) 01.07.2025 уклали Договір №0107 про надання правової (правничої) допомоги за умовами якого, клієнт замовляє, приймає та оплачує, а виконавець надає послуги правової (правничої) допомоги, адвокатського захисту, представництва клієнта у всіх судах загальної юрисдикції (а.с.36 зв). 
Актом надання послуг №238 від 11.05.2026 підтверджено факт надання Адвокатським об`єднанням та прийняття клієнтом послуг згідно договору, боржник ОСОБА_1 кредитний договір №53083-11/2024 та зазначено, що сума наданих послуг складає 8000,00 грн. (а.с.36 на зв). Також надано Детальний опис наданих послуг до Акту (а.с.37 на зв).
Відповідно до ч. 6 ст. 137 ЦПК України, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Судом установлено, що відповідачем не подано до суду клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги.
Водночас, відповідно до частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У постанові Верховного Суду від 28 вересня 2022 року у справі № 534/14/20 (провадження № 61-6638св22) зроблено висновки про те, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: їх дійсність; необхідність; розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Аналізуючи реальність (дійсність та необхідність), а також обґрунтованість розміру витрат на правничу допомогу, надану позивачу під час розгляду справи у суді першої інстанції, суд враховує, що при підготовці позовної заяви до суду про стягнення заборгованості за кредитним договором відсутня необхідність у вивченні та опрацюванні великої за обсягом законодавчої бази, що регулює спірні відносини, оскільки існує усталена судова практика, представник позивача участі в судових засіданнях не приймав.
За таких обставин, суд вважає, що вказаний розмір витрат на правничу допомогу є занадто завищеним, виходячи з критерію розумності та враховуючі конкретні обставини справи, тому суд дійшов висновку, що загальна вартість виконаних представником робіт (наданих послуг), які є реальними та необхідними становить 4000,00 грн.
Разом з цим, відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати пов`язані з розглядом справи покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно до задоволених позовних вимог.
На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що оскільки позов задоволено частково, витрати на професійну правничу допомогу, підлягають стягненню в сумі 2000 грн., що становить 50% від 4000,00 грн.
На підставі наведеного, ст.247,263-265,273,279,354 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за Договором про надання фінансового кредиту №19827-09/2024 від 16.09.2024 у розмірі 8400 грн (вісім тисяч чотириста гривень 00 коп.), де 7000,00 грн. - тіло кредиту та 1400,00 грн - відсотки.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» судовий збір у сумі 1331,20 грн (одну тисячу триста тридцять одну гривню 20 коп.) та 2000,00 грн (дві тисячі гривень 00 коп) витрат на правничу допомогу.
Рішення суду може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення лише вступної та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Повне найменування сторін та учасників справи:
Позивач: Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», ЄДРПОУ 35234236, юридична адреса: 79029, м.Львів, вул. Смаль-Стоцького, 1, корпус 28;
Представник позивача: Адвокатське об`єднання «АПОЛОГЕТ», ЄДРПОУ 41557199, адреса: 79029, м.Львів, вул. Смаль-Стоцького, 1, корпус 28:
адвокат Усенко Михайло Ігорович, адреса: 79029, м.Львів, вул. Смаль-Стоцького, 1, корпус 28, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 2093 видане 29.09.2012.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .
Представник відповідача: Жигилій Інна Федорівна , РНОКПП НОМЕР_6 , адреса: АДРЕСА_2 .

Суддя         Г.Л.Тимофєєва