ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА	

справа № 753/1301/25
провадження № 2/753/3395/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2026 року Дарницький районний суд міста Києва під головуванням судді Осіпенко Л.М.,
за участю:
секретаря судового засідання - Петрової Т.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні Дарницького районного міста Києва цивільну справу 
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договорами позики, штрафних санкцій, річних та моральної шкоди,- 

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договорами позики, штрафних санкцій, річних та моральної шкоди. 
В обґрунтування позову позивач зазначив, що сторонами були укладені 3 (три) договори позики на загальну суму 3 750,00 доларів США, а саме: 28.05.2024 року договір позики на суму 1 500,00 доларів США, яку відповідач зобов`язався повернути не пізніше 28.05.2025 року; 02.07.2024 року договір позики на суму 1 000,00 доларів США, яку відповідач зобов`язався повернути не пізніше 02.06.2025 року; 28.09.2024 року договір позики на суму 2 750,00 доларів США, яку відповідач зобов`язався повернути не пізніше 28.05.2025 року.
На підтвердження укладення договорів позики, відповідач власноруч написав 3 (три) розписки, в яких підтвердив свої зобов`язання повернути позичені у строк, встановлений договорами.
Разом з тим, відповідач позичені кошти в строки обумовлені договорами не повернув, внаслідок чого утворилась заборгованість у загальному розмірі 3 750,00 доларів США. 
Водночас умовами договорів вони з відповідачем узгодили, що за користування позиченими коштами відповідач зобов`язаний щомісячно сплачувати позивачу узгоджений відсоток від позиченої суми коштів.
Так, внаслідок невчасного виконання зобов`язань з повернення коштів, утворилась додаткова заборгованість, що складається з відсотків за користування позикою: за договором позики від 28.05.2024 року у розмірі 2 825,00 доларів США; за договором позики від 02.07.2024 року у розмірі 1 061,02 доларів США; за договором позики від 28.09.2024 року у розмірі 2 429,01 доларів США, які позивач просить стягнути на свою користь. 
Також умовами договорів передбачено, що за прострочення виконання зобов`язання з повернення позики, відповідач зобов`язаний сплатити на користь позивача штраф.
Так, внаслідок невчасного виконання зобов`язань з повернення коштів, утворилась додаткова заборгованість, що складається зі штрафів: за договором позики від 28.05.2024 року у розмірі 300 000,00 грн.; за договором позики від 02.07.2024 року у 300 000,00 грн.; за договором позики від 28.09.2024 року у розмірі 10 000,00 доларів США, які позивач просить стягнути. 
Окрім викладеного, позивач стверджує, що незаконними діями, які полягають у незаконному заволодінні грошовими коштами, відповідач завдав йому моральної шкоди, що пов`язано з порушенням його ментального і духовного здоров`я, які призвели до таких наслідків як втрата здорового сну, депресії, а також інших проблем у соціальному житті. Тривале неповернення відповідачем позичених коштів призвело до великих емоційних страждань. Розмір моральної шкоди позивач оцінив у розмірі 5 000,00 грн.
З огляду на все вищевикладене, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь суму заборгованості за договорами позики у загальному розмірі 3 750,00 доларів США, відсотки за користування позиками у загальному розмірі 6 315,03 доларів США, суму штрафів внаслідок невчасного повернення грошових коштів у розмірі 10 000,00 доларів США та 600 000,00 грн., моральну шкоду у розмірі 5 000,00 грн. та витрати зі сплати судового збору у розмірі 15 150,56 грн. (а.с. 1-36).

Ухвалою Дарницького районного міста Києва від 08.04.2025 року відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання (а.с. 59).
Ухвалою Дарницького районного міста Києва від 22.07.2025 року закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті (а.с. 103).
У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, звернувся до суду з клопотанням, в якому він підтримав позов, просить суд проводити судовий розгляд без його участі, проти прийняття заочного рішення не заперечує.
У судове засідання відповідач ОСОБА_2 та його представник - адвокат Осадчий С.С. не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки не повідомили, із заявами та клопотаннями до суду не звертались, правом на подання відзиву на позов відповідач не скористався. 
У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив такі обставини.
Судом встановлено, що 28.05.2024 року позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 уклали договір позики грошових коштів (а.с. 19).
У відповідності до п. 1 Договору, позикодавець (позивач ОСОБА_1 ) передав, а позичальник (відповідач ОСОБА_2 ) прийняв у позику грошові кошти в сумі 1 500,00 доларів США, які позичальник зобов`язується повернути позикодавцю не пізніше 28.05.2024 року.
У відповідності до п. 2 Договору, сторони домовились, що за кожен рік користування грошима, позичальник сплачує позикодавцю 300 % від позиченої суми грошових коштів. Позичальник виплачує належні позикодавцю відсотки кожен місяць, а саме 375 доларів США кожного місяця, 30 числа.
Крім того, у разі прострочення позичальником виконання зобов`язання, а саме невчасно (до 30 числа) щомісяця виплатить відмотки або (до 28.05.2025) не поверне тіло позики 1500 доларів США, він має негайно сплатити штраф у розмірі 300 000,00 грн. шляхом безготівкового перерахування на банківську карту ОСОБА_1 - НОМЕР_1 (п. 3 Договору).
Повернення позиченої суми грошових коштів та відсотків по ній повинне проходити в готівковій формі у місті Києві або безготівковій на банківську карту у доларах США або у гривнях по курсу на момент повернення грошових коштів кожного місяця (п. 5 Договору).
Підписавши договір позики сторони підтвердили, що позичальник отримав грошові кошти у розмірі 1 500,00 доларів США у позику (п. 6 Договору).
Підтвердженням факту укладення договору позики та отримання відповідачем коштів є Розписка від 28.05.2024 року (а.с. 20).
Зі змісту розписки вбачається, що відповідач ОСОБА_2 отримав від позивача ОСОБА_1 суму коштів у розмірі 1 500,00 доларів США, які він зобов`язується повернути до протягом дванадцяти місяців.
Разом з тим, у встановлений строк, відповідач ОСОБА_2 борг не повернув. Матеріали справи доказів зворотного не містять, як і не містять доказів часткового погашення відповідачем заборгованості.
Наявність оригіналу боргової розписки у позивача (кредитора) також свідчить про те, що боргове зобов`язання не виконане позичальником.
Окрім того, 02.07.2024 року позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 уклали ще один договір позики грошових коштів (а.с. 21).
У відповідності до п. 1 Договору, позикодавець (позивач ОСОБА_1 ) передав, а позичальник (відповідач ОСОБА_2 ) прийняв у позику грошові кошти в сумі 1 000,00 доларів США, які позичальник зобов`язується повернути позикодавцю не пізніше 02.06.2025 року.
У відповідності до п. 2 Договору, сторони домовились, що за кожен рік користування грошима, позичальник сплачує позикодавцю 200 % від позиченої суми грошових коштів. Позичальник виплачує належні позикодавцю відсотки кожен місяць, а саме 166,70 доларів США кожного місяця, 02 числа.
Крім того, у разі прострочення позичальником виконання зобов`язання, а саме невчасно (до 02 числа) щомісяця виплатить відмотки або (до 02.06.2025) не поверне тіло позики 1 000,00 доларів США, він має негайно сплатити штраф у розмірі 300 000,00 грн. шляхом безготівкового перерахування на банківську карту ОСОБА_1 - НОМЕР_1 (п. 3 Договору).
Повернення позиченої суми грошових коштів та відсотків по ній повинне проходити в готівковій формі у місті Києві або безготівковій на банківську карту у доларах США або у гривнях по курсу на момент повернення грошових коштів кожного місяця (п. 5 Договору).
Підписавши договір позики сторони підтвердили, що позичальник отримав грошові кошти у розмірі 1 000,00 доларів США у позику (п. 6 Договору).
Підтвердженням факту укладення договору позики та отримання відповідачем коштів є Розписка від 02.07.2024 року (а.с. 22).
Зі змісту розписки вбачається, що відповідач ОСОБА_2 отримав від позивача ОСОБА_1 суму коштів у розмірі 1 000,00 доларів США, які він зобов`язується повернути до протягом одинадцяти місяців.
Разом з тим, у встановлений строк, відповідач ОСОБА_2 борг не повернув. Матеріали справи доказів зворотного не містять, як і не містять доказів часткового погашення відповідачем заборгованості.
Наявність оригіналу боргової розписки у позивача (кредитора) також свідчить про те, що боргове зобов`язання не виконане позичальником.
Окрім того, 28.09.2024 року позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 уклали ще один договір позики грошових коштів (а.с. 23).
У відповідності до п. 1 Договору, позикодавець (позивач ОСОБА_1 ) передав, а позичальник (відповідач ОСОБА_2 ) прийняв у позику грошові кошти в сумі 2 750,00 доларів США, які позичальник зобов`язується повернути позикодавцю не пізніше 28.05.2025 року.
У відповідності до п. 2 Договору, сторони домовились, що за кожен рік користування грошима, позичальник сплачує позикодавцю 300 % від позиченої суми грошових коштів. Позичальник виплачує належні позикодавцю відсотки кожен місяць, а саме 687,50 доларів США кожного місяця, 28 числа.
Крім того, у разі прострочення позичальником виконання зобов`язання, а саме невчасно (до 28 числа) щомісяця виплатить відмотки або (до 28.05.2025) не поверне тіло позики 2 750,00 доларів США, він має негайно сплатити штраф у розмірі 10 000,00 доларів США шляхом безготівкового перерахування на банківську карту ОСОБА_1 - НОМЕР_1 (п. 3 Договору).
Повернення позиченої суми грошових коштів та відсотків по ній повинне проходити в готівковій формі у місті Києві або безготівковій на банківську карту у доларах США або у гривнях по курсу на момент повернення грошових коштів кожного місяця (п. 5 Договору).
Підписавши договір позики сторони підтвердили, що позичальник отримав грошові кошти у розмірі 2 750,00 доларів США у позику (п. 6 Договору).
Підтвердженням факту укладення договору позики та отримання відповідачем коштів є Розписка від 02.07.2024 року (а.с. 24).
Зі змісту розписки вбачається, що відповідач ОСОБА_2 отримав від позивача ОСОБА_1 суму коштів у розмірі 1 000,00 доларів США, які він зобов`язується повернути до протягом одинадцяти місяців.
Разом з тим, у встановлений строк, відповідач ОСОБА_2 борг не повернув. Матеріали справи доказів зворотного не містять, як і не містять доказів часткового погашення відповідачем заборгованості.
Наявність оригіналу боргової розписки у позивача (кредитора) також свідчить про те, що боргове зобов`язання не виконане позичальником.
Підтвердженням факту укладення договору позики та отримання відповідачем коштів є Розписка від 28.09.2024 року (а.с. 24).
Зі змісту розписки вбачається, що відповідач ОСОБА_2 отримав від позивача ОСОБА_1 суму коштів у розмірі 2 750,00 доларів США, які він зобов`язується повернути до протягом восьми місяців.
Разом з тим, у встановлений строк, відповідач ОСОБА_2 борг не повернув. Матеріали справи доказів зворотного не містять, як і не містять доказів часткового погашення відповідачем заборгованості.
Наявність оригіналу боргової розписки у позивача (кредитора) також свідчить про те, що боргове зобов`язання не виконане позичальником.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що у позивача ОСОБА_1 виникло право звернення до суду за захистом порушених прав та стягнення з відповідача ОСОБА_2 заборгованості за договорами позики та таке право підлягає судовому захисту.
Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше осіб, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.
У відповідності із ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Відповідно до статті 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
У відповідності із ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
У відповідності із ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.
Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Факт укладання договорів позики між сторонами підтверджується розписками, в яких зазначені суми коштів, які були тричі надані відповідачу ОСОБА_2 позивачем ОСОБА_1 , із зазначенням кінцевого строку виконання зобов`язань за кожною розпискою щодо повернення суми позики.
Під час розгляду справи вказані обставини не були будь-яким чином спростовані відповідачем.
На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором позики.
Статтею 524 ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.
Статтею 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.
При цьому, заборони на виконання грошового зобов`язання у іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить.
Це вбачається із позиції Верховного Суду України у справі № 373/2054/16, в якій зазначено, що у разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Тому, укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству. 
Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення ч. 1 ст. 1046, ч. 1 ст. 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України.
Висновки щодо можливості ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті і порядку визначення у рішенні еквівалента суми боргу в національній валюті містяться також у постанові ВП ВС від 4 липня 2018 року у справі № 761/12665/14-ц.
Так, у разі зазначення в судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквівалента такої суми у гривні стягувачеві має бути перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що вимоги про стягнення боргу в іноземній валюті не суперечать чинному законодавству та є обґрунтованими.
Що стосується вимоги про стягнення з відповідача штрафу та відсотків за невчасне повернення позики, суд зазначає таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Разом із тим, суд відзначає, що відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Тобто, відповідно до Закону № 2120-IX позичальник підлягає звільненню від: (а) відповідальності згідно зі ст. 625 ЦК (сплата суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних); (б) обов`язку сплати неустойки (штрафу, пені) за прострочення згідно з договором кредиту (позики).
Аналогічного висновку дійшов Верховний суд у постанові від 17 листопада 2025 року у справі № 931/96/24 (провадження № 61-15581св24), а також у постанові від 13 серпня 2025 року у справі № 450/204/23 (провадження № 61-3164св25). 
Приймаючи до уваги те, що воєнний стан в Україні введено з 24 лютого 2022 року, з огляду на положення п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, суд дійшов висновку про те, що штрафи та відсотки за прострочення виконання зобов`язання за договорами позики не підлягають стягненню з відповідача.
Що стосується вимоги про стягнення з відповідача моральної шкоди, суд приходить до такого висновку.
Відповідно до положень ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особо зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. 
За загальним правилом особа несе відповідальність за заподіяну моральну шкоду у випадках, коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України, або у випадках, передбачених нормами ЦК України, а також іншими нормами законодавства, які встановлюють відповідальність за заподіяння моральної шкоди.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди.
Наслідки порушення договору позичальником встановлені ст. 1050 ЦК України, якою не передбачено такого виду відповідальності, як відшкодування моральної шкоди.
Укладені між сторонами у справі договори позики також не містять цього виду цивільної відповідальності.
Щодо розподілу суд ових витрат, суд зазначає наступне.
За подання до суду позову, позивачем було сплачено судовий збір у загальному розмірі 16 361,76 грн. (15 150,56 грн. та 1 211,20 грн.) (а.с. 11, 45, 55, 57).
Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у сумі 2 221,03 грн., пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (з розрахунку: 15 140,00 грн. х 14,67 %, де 1 510 044,26 грн. - ціна позову, 221 550,00 грн. - сума задоволених позовних вимог (5 250,00 доларів США х 42,20 грн.)).
Щодо заходів забезпечення позову. 
З урахуванням вимог ч. 7 ст. 158 ЦПК України, застосовані судом заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання рішенням законної сили.
Таким чином, після завершення цього строку підлягає скасуванню застосований ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 05.03.2025 року захід забезпечення позову у вигляді арешту на все рухоме і нерухоме майно, що належить на праві власності відповідачу ОСОБА_2 , а також на його грошові кошти, що знаходяться на будь-яких його рахунках, відкритих у банківських установах, які будуть виявлені під час виконання ухвали про забезпечення позову, у межах ціни позову (1 515 055,72 грн.).
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 524, 530, 533, 610, 1046, 1047, 1048 ЦК України, ст.ст. 81, 89, 141, 259, 263-265, 353 ЦПК України, суд,- 

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договорами позики, штрафних санкцій, річних та моральної шкоди - задовольнити частково. 
Стягнути зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики грошових коштів від 28.05.2024 року у розмірі 1 500,00 доларів США, за договором позики грошових коштів від 02.07.2024 року у розмірі 1 000,00 доларів США та за договором позики грошових коштів від 28.09.2024 року у розмірі 2 750,00 доларів США, а всього у розмірі 5 250 (п`ять тисяч двісті п`ятдесят) доларів США 00 центів.
Стягнути зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 2 221 (дві тисячі двісті двадцять одна) гривня 03 копійки.
Після спливу дев`яноста днів з дня набрання рішенням суду законної сили, скасувати заходи забезпечення позову у даній справі, вжиті ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 05.03.2025 року у справі № 753/1301/25 (провадження № 2-з/753/50/25), а саме скасувати арешт на все рухоме і нерухоме майно, що належить на праві власності відповідачу ОСОБА_2 , а також на його грошові кошти, що знаходяться на будь-яких його рахунках, відкритих у банківських установах, які будуть виявлені під час виконання ухвали про забезпечення позову, у межах ціни позову (1 515 055,72 грн.).
Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Відомості про учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

Суддя:          Осіпенко Л.М.