П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 127/2090/26 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Каленяк Р.А. 
Суддя-доповідач - Курко О. П. 
14 липня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Курка О. П. 
суддів: Боровицького О. А.  Ватаманюка Р.В. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 15 червня 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області про скасування постанови № 004309 від 08.01.2026, у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 132-2 КУпАП, 
В С Т А Н О В И В :
Позивач звернувся до суду з позовом до відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області, про скасування постанови № 004309 від 08.01.2026, у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 132-2 КУпАП.
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 15 червня 2026 року у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.
Сторони в судове засідання не з`явилися, хоча про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.
09 липня 2026 року від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, яка обґрунтоване перебуванням ії у щорічній основній відпустці.
З даного приводу суд апеляційної інстанції зазначає, що перебування у відпустці представника відповідача, завчасно повідомленого про дату та час судового засідання, не є підставою для відкладення судового засідання, оскільки відповідач не був позбавлений можливості залучити до участі у справі іншого представника.
Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що постановою начальника Управління державного нагляду (контролю) у Вінницькій області Гурняком Русланом від 08 січня 2026 року №004309 про накладення адміністративного стягнення, встановлено, що 03.12.2025 на ділянці дороги М-21 «Виступовичі - Житомир - Могилів-Подільський» 286км+274м, при здійсненні перевезень вантажу транспортним засобом марки «RENAULT», р/н НОМЕР_1 , з напівпричепом марки «PANCTON», р/н НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 , згідно товарно-транспортної накладної № 00503 від 03.12.2025 було виявлено внесення (зазначення) вантажовідправником відомостей про масу або габарити вантажу до ТТН або іншого визначеного законодавством документа на вантаж, що перевищують нормативно встановлені законодавством вагові або габаритні параметри понад 30%, чим порушено ч. 4 ст. 132-2 КУпАП.
На підставі вищенаведеного, ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 132-2 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 51000,00 грн.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.
Так з матеріалів справи слідує, що 03.12.2025 Укртрансбезпекою здійснювалась рейдова перевірка на а/д М-21 Виступовичі - Житомир - Могилів-Подільський 286 км+274м, під час якої було зупинено вантажний автомобіль у складі спеціального вантажного сідлового тягача RENAULT, р/н НОМЕР_1 , з напівпричепом PANCTON, р/н НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 ..
Під час перевірки за результатом проведення точного габаритно-вагового контролю транспортного засобу виявлено перевищення встановлених пунктом 22.5 Правил дорожнього руху параметрів при перевезенні вантажу.
Перевезення здійснювалось на підставі товарно-транспортної накладної № 00503 від 03.12.2025 наданої під час перевірки водієм.
Вантаж перевозився під пломбуванням, про що свідчить дані номеру пломби в ТТН, тобто, вказане беззаперечно свідчить що транспортний засіб був завантажений саме вантажовідправником, адже, в документах на вантаж було вказано «25 місць».
В подальшому, проведено точний габаритно-ваговий контроль, що у відомостях чеку зважування встановлено 54 610 т. На підтвердження справності вагового комплексу, надано свідоцтво на повірку №7154 чинне до 10.11.2026 року.
Працівниками Управління було заблоковано вище вказаний транспортний засіб із забороною подальшого руху, що підтверджується актом блокування/розблокування автомобільного транспортного засобу №000034 від 03.12.2025. Після приведення маси вантажу шляхом перевантаження до відповідності вимог пункту 22.5 ПДР, було здійснено повторне зважування, що підтверджується чеком про зважування №1 від 04.12.2025 загальна маса транспортного засобу згідно вантажем становить 19 190т.
Отже, на переконання суду, відповідач належними та допустимими доказами довів суду факт внесення (зазначення) вантажовідправником відомостей про масу або габарити вантажу до товарно транспортної накладної, що не відповідають фактичним даним.
Також, під час зважування вище вказаного транспортного засобу було встановлено загальну масу транспортного засобу з вантажем 54 610 т, що також не відповідають відомостям зазначеним вантажовідправником, а саме 25 т.
Суд зазначає, що диспозицією ч. 4 ст. 132-2 КУпАП передбачена відповідальність, за внесення (зазначення) вантажовідправником відомостей про масу або габарити вантажу до товарно-транспортної накладної або іншого визначеного законодавством документа на вантаж, у разі якщо фактичні дані вантажу або внесені (зазначені) відомості перевищують нормативно встановлені законодавством вагові або габаритні параметри понад 30 відсотків, за відсутності оформленого дозволу на проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні.
Правові та соціальні основи дорожнього руху з метою захисту життя та здоров`я громадян, створення безпечних і комфортних умов для учасників руху та охорони навколишнього природного середовища встановлює Закон України від 30 червня 1993 року № 3353-XII «Про дорожній рух» (далі також Закон № 3353-XII).
Відповідно до частин першої та п`ятої статті 14 Закону № 3353-XII учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів.
Учасники дорожнього руху зобов`язані, у тому числі, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху.
Частиною другою статті 29 Закону № 3353-ХІІ передбачено, що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Згідно із статтею 33 Закону України від 8 вересня 2005 року № 2862-IV «Про автомобільні дороги» рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону № 3353-XII встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 ( із змінами та доповненнями, далі також ПДР).
Відповідно до пункту 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 р. № 30 (далі також Правила № 30), транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 ПДР.
Пунктом 22.5 ПДР передбачено, що рух транспортних засобів та їх составів допускається у разі, коли їх параметри не перевищують фактичної маси комбінованих транспортних засобів на автомобільних дорогах державного значення:
- двовісний автомобіль (тягач) з трьохвісним напівпричепом 40 т;
- трьохвісний автомобіль (тягач) з двовісним або трьохвісним напівпричепом 40 т;
- двовісний автомобіль (тягач) з трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра 42 т;
- трьохвісний автомобіль (тягач) з двовісним або трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра 44 т.
Згідно із пунктом 4 Правил № 30 рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.
Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 ПДР на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.
Слід враховувати, що відповідно до статті 48 Закону України від 5 квітня 2001 року № 2344-III «Про автомобільний транспорт» (далі також Закон № 2344-III) автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.
Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:
- для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;
- для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.
При оформленні товарно-транспортної накладної вантажовідправник зазначає такі обов`язкові реквізити:
- дата і місце складання;
- вантажовідправник (повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків чи серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті);
- автомобільний перевізник (повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті), прізвище, ім`я, по батькові водія та номер його посвідчення;
- вантажоодержувач (повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків чи серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті);
- транспортний засіб (марка, модель, тип, реєстраційний номер автомобіля, причепа/напівпричепа), його параметри із зазначенням довжини, ширини, висоти, загальної ваги, у тому числі з вантажем, та маси брутто;
- пункти завантаження і розвантаження.
Відтак, в даному випадку перевозився сипучий вантаж, який навантажується насипом та не перевозиться в тарі, тобто, ТТН оформлена неналежним чином, а саме, вказані в ній відомості в частині маси вантажу є неточними, недостовірними. Також, під час перевірки контролюючому органу не було представлено товарно-супровідну документацію на товар, відправником якого не є позивач, а тому дії позивача за ч. 4 ст. 132-2 КУпАП кваліфіковані відповідачем вірно.
Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.
Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні. 
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 15 червня 2026 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 		Курко О. П.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Боровицький О. А.    Ватаманюк Р.В.