ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/2204/26 Справа № 201/4717/26 | | Суддя у 1-й інстанції - Батуєв О. В. Суддя у 2-й інстанції - Пістун А. О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
11 серпня 2026 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Пістун А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро за участю:
захисника       Морозової О.С. 
прокурора        Мануйленка І.О.
апеляційну скаргу захисника Морозової О.С., в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Соборного районного суду міста Дніпра від 10 липня 2026 року у справі про адміністративне правопорушення, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , 
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП,
В С Т А Н О В И В :
Цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу.
За обставин встановлених судом, ОСОБА_1 в порушення вимог абз. 2 ч. 2 ст. 45 Закону, несвоєчасно без поважних причин подав декларацію після припинення діяльності за 2024 рік, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням захисник Морозова О.С., в інтересах ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати, звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП за малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що судом першої при ухваленні постанови не було враховано, що ОСОБА_1 вперше притягується до адміністративної відповідальності, ступінь його вини, відсутність обставин, що обтяжують відповідальність, відсутність відомостей, що негативно характеризують його особу, визнавши фактично, що ОСОБА_1 не мав наміру уникнути фінансового моніторингу доходів, крім того, ту обставину, що ОСОБА_1 фактично припинив виконання функцій держави, що суттєво знижують суспільну шкоду вчиненого ним правопорушення, яке не становить суспільної небезпеки, а також цим правопорушенням не було завдано збитків державним чи суспільним інтересам. 
У зв`язку із чим вважає, що наявні підстави вважати вчинене правопорушення малозначним та можливо застосувати ст. 22 КУпАП, звільнивши ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності та обмежитись усним зауваженням. 
В судовому засіданні захисник Морозова О.С. підтримала апеляційну скаргу, просила її задовольнити, з викладених у ній підстав.
Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Захисник Морозова О.С. просила провести розгляд за його відсутності, про що не заперечував прокурор. 
Прокурор Мануйленко І.О. заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступних висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.
Згідно з ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно диспозиції ч. 1 ст. 172-6 КУпАП особа притягається до адміністративної відповідальності за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
З примітки до статті 172-6 КУпАП вбачається, що суб`єктами правопорушень у цій статті (крім правопорушень, визначених частинами другою та третьою цієї статті, у частині неповідомлення або несвоєчасного повідомлення про суттєві зміни у майновому стані) є особи, які відповідно до частин першої та другої статті 45 Закону України "Про запобігання корупції" зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Таким чином, зі змісту статті слідує, що диспозиція вказаної норми є бланкетною, оскільки вказує склад правопорушення, але для визначення його ознак відсилає до норм іншої галузі права або нормативних (підзаконних) актів, правил, положень, інструкцій.
Згідно ст. 2 Закону України "Про запобігання корупції” відносини, що виникають у сфері запобігання корупції, регулюються Конституцією України, міжнародними договорами, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, цим та іншими законами, а також прийнятими на їх виконання іншими нормативно-правовими актами, що визначено як законодавство у сфері запобігання корупції.
Згідно зі ст. 129 Конституції України, розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і доведенні перед судом їх переконливості.
За п. 9 ст. 1 ЗУ “Про запобігання корупції”, правопорушенням, пов`язаним з корупцією є діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у ч.1 ст. 3 цього Закону, за яке встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.
За роз`ясненнями Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією від 22 травня 2017 року, суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Так, як вбачається із матеріалів справи суд першої інстанції обґрунтовано, на підставі повно, всебічно та об`єктивно досліджених наявними в матеріалах справи доказами, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку, дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, з чим погоджується і апеляційний суд.
Разом з цим, при накладенні стягнення за дане адміністративне правопорушення на ОСОБА_1 , суд першої інстанції не в повній мірі врахував вимоги, передбачені ст. ст. 22, 23 та 33 КУпАП, а саме: характер вчиненого правопорушення, особу винного, ступінь його вини, майновий стан та обставини, що пом`якшують відповідальність.
Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 6 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.
Відповідно до ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності.
При цьому, в кожному конкретному випадку суд має вирішувати питання про визнання діяння малозначним, виходячи з того, що його наслідки не представляють суспільної небезпеки, не завдали або не здатні завдати значної шкоди суспільним або державним інтересам, правам та свободам інших осіб.
Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення апеляційний суд враховує те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, поваги до правил співжиття, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Так, у судовому засіданні апеляційного суду встановлено, що від дій ОСОБА_1 суттєвої шкоди суспільним інтересам не заподіяно та тяжких наслідків не настало, відсутність обставин, що обтяжують відповідальність, а також враховуючи сукупність даних про особу ОСОБА_1 , який фактично визнав свою провину, відсутність обставин, що негативно характеризують його особу, вперше притягується до адміністративної відповідальності, умислу на несвоєчасне подання декларацій не мав та не мав наміру уникати фінансового моніторингу доходів, що підтвердив тим, що подав декларацію при звільненні з займаної посади, а також те, що ОСОБА_1 фактично припинив виконання функцій держави, те, що даним правопорушенням не було завдано збитків державним чи суспільним інтересам, апеляційний суд приходить до висновку, що вчинене ОСОБА_1 правопорушення є малозначним, та вважає за можливе, у даному конкретному випадку, у відповідності до ст. 22 КУпАП звільнити останнього від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням.
При цьому, апеляційний суд вважає, що це буде достатнім для його виправлення та недопущення скоєння ОСОБА_1 правопорушень в майбутньому.
На переконання судді апеляційного суду, застосування такого заходу, як усне зауваження, буде необхідним та достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети - виховного впливу та запобіганню вчиненню нових правопорушень.
З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, ОСОБА_1 звільненню від адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.172-6 КУпАП на підставі ст.22 КУпАП у зв`язку з його малозначністю, обмежившись усним зауваженням, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закриттю на підставі ч. 2 ст. 284 КУпАП.
На підставі наведеного, керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, 
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу захисника Морозової О.С., в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 — задовольнити.
Постанову Соборного районного суду міста Дніпра від 10 липня 2026 року щодо  ОСОБА_1 , за  ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, — скасувати.
На підставі ст. 22 КУпАП звільнити  ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП у зв`язку з його малозначністю та обмежитись усним зауваженням.
Провадження у справі щодо ОСОБА_1 закрити на підставі ч. 2 ст. 284 КУпАП.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя А.О. Пістун