Справа № 605/237/26
ПОСТАНОВА
Іменем України

17 липня 2026 року	  	

Суддя Підгаєцького районного суду Тернопільської області Горуц Р.О. розглянувши матеріали, які надійшли від СПД №2 м. Підгайці ВП №1 м. Бережани Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності: 

ОСОБА_1 , 
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
громадянина України, 
проживаючого в АДРЕСА_1 

за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Громадянин ОСОБА_1 16 червня 2026 року, близько 17 год. 22 хв., по вулиці Головна, в с.Сільце, Тернопільського району, Тернопільської області керував транспортним засобом, електромопедом марки «ФОРТЕ», без державного номерного знаку, з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку - відмовився. Таким чином ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.
Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Змістом ч.ч.1,2 ст.7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до ст.280 КУпАП Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
ОСОБА_1 у судові засідання неодноразово не з`являвся, ігноруючи виклики до суду. Причин неявки суду не повідомив.
Суд, бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Також, право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, зокрема, за ч.1 ст.130 КУпАП, на особисту участь у розгляді її справи чи участь її адвоката, встановлене частиною першою статті 268 КУпАП, не є абсолютним. Законом визначено випадки, коли справи не можуть розглядатися за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, однак розгляд справ за ч.1 ст.130 КУпАП не належить до цих випадків. Таким чином, суд вбачає за доцільне здійснити розгляд справи у відсутності ОСОБА_1 .
Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 694851 від 16 червня 2026 року, відеозаписом з портативної відеокамери поліцейського, який міститься на DVD-R диску, копією свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки «Газоаналізатора для контролю вмісту алкоголю у видихуваному повітрі «Alcotest 6820» зав.№ARMK-0240, повірка якого чинна до 27 січня 2027 року.
Із досліджених в судовому засіданні відеозаписів, встановлено, що ОСОБА_1 керував вищевказаним транспортним засобом та був зупинений працівниками поліції. Працівник поліції пропонував пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, зокрема, за допомогою прилада «Драгер». Незважаючи на численні спроби, останній очевидно умисно не здійснював належного вдиху повітря у прилад, унаслідок чого проведення огляду стало неможливим. Такі дії вірно були розцінені працівником поліції як відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. 
Суд вважає, що дії ОСОБА_1 були спрямовані на ухилення від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а тому вірно кваліфіковані працівником поліції, як фактична відмова від проходження такого огляду.
Пунктом 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23 грудня 2005 року (із змінами, внесеними згідно з Постановою ПВСУ №18 від 19 грудня 2008 року) “Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті” роз`яснено, що керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.
Для притягнення до відповідальності за ст.130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважається закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.
Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що жодних підстав ставити під сумнів зібрані та надані працівниками поліції докази щодо наявності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, немає, а тому враховуючи особу винного, обставини, передбачені ст.ст.33-35 КУпАП, вважає, що його слід притягнути до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто в сумі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст.7, 33-35, 130 ч.1, 221, 251, 252, 283, 284 КУпАП, п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», суд –

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто в сумі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в доход держави 665,60 грн. судового збору.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення. Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Підгаєцький районний суд Тернопільської області.

Суддя:	  	Р.  О.  Горуц