Справа № 367/12881/25
Провадження №2/367/2988/2026

РІШЕННЯ
Іменем України

21 квітня 2026 року Ірпінський міський суд Київської області в складі:
судді Карабаза Н.Ф.,
за участю секретаря Зайцевої А.В., 
заочно розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ірпінь цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНФОРС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 
в с т а н о в и в :
До Ірпінського міського суду Київської області звернулося ТОВ «ФІНФОРС» з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованостіза кредитним договором. В позовній заяві вказує, що 22.02.2021 р. між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СС ЛОУН» та ОСОБА_2 , за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «СС ЛОУН», було укладено кредитний договір № 1255476-А. Кредитний договір було укладено на підставі Правил надання коштів в кредит ТОВ «CС ЛОУН» затверджених наказом ТОВ «СС ЛОУН» № 0302-1 від 03.02.2021. За умовами кредиту позичальник отримав кредит у розмірі 13000,00грн. строком з 22.02.2021р. по 23.03.2021р. включно, зі сплатою процентів за акційною процентною ставкою в розмірі 0,72% від суми кредиту за кожен день користування кредитом та стандартною процентною ставкою – 1,8% за кожен день користування кредитними коштами. ТОВ «СС ЛОУН» надало кредит відповідачеві в сумі 13 000,00 грн. шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку позичальника № НОМЕР_1 . Крім того, між відповідачем та первісним кредитором було укладено 1 додаткову угоду №1 від 23.03.2021 р. до Кредитного договору про продовження строку користування кредитними коштами, за умовами якого, позичальник повинен був сплатити проценти та повернути кредитодавцю суму кредиту до 24.03.2021 р. У встановлений строк дії кредитного договору відповідач свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконав, у зв`язку з чим, керуючись умовами зазначеного кредитного договору та умовами додаткової угоди до кредитного договору (автопролонгація) від 23.03.2021 р., кредитний договір було автопролонговано на 20 днів. В період автопролонгації діє підвищена процентна ставка у розмірі 4.15%. У встановлений додатковою угодою на автопролонгацію строк нової узгодженої дати повернення кредиту 13.04.2021 р. відповідач не виконав свої боргові зобов`язання за кредитним договором, в зв`язку з чим у відповідача виникла прострочена заборгованість перед кредитором в розмірі: 13 000,00 грн. - тіло кредиту та 17 950,40 грн. - нараховані проценти. Враховуючи невиконання відповідачем своїх боргових зобов`язань, 28.04.2021 р. між ТОВ «СС ЛОУН», як клієнтом, та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНФОРС» було укладено договір факторингу № 40071779-100, з умовами якого клієнт відступив фактору право грошової вимоги за кредитним договором. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі прав грошових вимог, який формується згідно додатку №1, є невід`ємною частиною договору. Згідно з витягу з реєстру прав грошових вимог (Додаток № 1 до договору факторингу) ТОВ «СС ЛОУН» відступило на користь ТОВ «ФІНФОРС» право вимоги за кредитним договором № 1255476-А на загальну суму 30 950,40 грн. Просить суд стягнути з відповідача на користь ТОВ «ФІНФОРС» суму боргу за кредитним договором № 1255476-А від 22.02.2021 р. в розмірі 30950,40 (тридцять тисяч дев`ятсот п`ятдесят грн. 40 коп.) грн. із яких: 13 000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 17 950,40 грн. - нараховані проценти та стягнути судовий збір у розмірі 2422,40 грн.
Відповідач ОСОБА_1 не скористався своїм правом подачі відзиву на позовну заяву відповідно до вимог ст. 178 ЦПК України.
В судове засідання представник позивача не з`явився надав суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, позов підтримує в повному обсязі та наполягає на його задоволенні, проти заочного рішення не заперечує.
Відповідач – ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився. Заяву про слухання справи за його відсутності не надав, причини неявки суду не повідомив. Про час і місце слухання справи повідомлений належним чином.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що 22.02.2021р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «СС ЛОУН» та ОСОБА_2 за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «СС ЛОУН»), було укладено кредитний договір № 1255476-А.
Відповідач пройшов реєстрацію в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «СС ЛОУН», що свідчить про те, що відповідач ознайомився з Правилами та іншою наданою йому інформацією.
Під час здійснення реєстрації в ITC Товариства, відповідач: 1. надав всі свої особисті дані (ПІБ, дані паспорта, дату народження, ідентифікаційний номер, свій номер мобільного телефону, електронну пошту, місце роботи, місце реєстрації та проживання, тощо (копії відповідних сторінок з ITC Товариства додаються); 2. надав згоду на обробку персональних даних, шляхом проставлення в ITC Товариств електронної відмітки, в порядку передбаченому ст. 2 ЗУ «Про захист персональних даних» (копії відповідних сторінок з ITC Товариства додаються); 3. створив особистий кабінет; 4. пройшов процедуру верифікації своєї платіжної картки, на яку в подальшому були перераховані кредитні кошти.
Кредитний договір було укладено на підставі Правил надання коштів в кредит ТОВ «СС ЛОУН» затверджених наказом ТОВ «СС ЛОУН» № 0302-2 від 03.02.2021 року.
Згідно з п. 2.6.1. Кредитного договору загальний розмір наданого кредиту складає 13000,00 грн.
Відповідно до п. 2.6.2. строк кредиту з 22.02.2021р. по 23.03.2021 р. включно.
Згідно п. 2.6.4. За користування кредитом позичальник сплачує кредитору проценти за акційною процентною ставкою в розмірі 0.72% від суми кредиту за кожен день користування кредитом.
Згідно п. 2.6.5. договору загальна вартість кредиту становить 15808грн.
Згідно з п. 5.7. договору сторони погодили, що у випадку несплати позичальником заборгованості за кредитом/неоформлення продовження строку користування кредитом до запланованої дати повернення кредиту, цей договір вважатиметься автопролонгованим, а строк користування кредитом – подовженим на наступних умовах: 5.7.1 Строк автопролонгації Договору та продовження строку користування кредитом складає період часу з дати (дня), наступної за запланованою датою повернення кредиту (або новою запланованою датою повернення кредиту у випадку оформлення продовження строку користування кредитом), і до спливу 20 (двадцяти) календарних днів включно. 5.7.2. В період автопролонгації діє підвищена процентна ставка у розмірі 4.15%.
Відповідно до п. 5.8. договору сторони погодили, що угода на автопролонгацію договору підписується Позичальником одночасно з підписанням цього Договору.
Відповідно до п. 6.4. договору - у випадку застосування акційної процентної ставки, позичальник сплачує кредитодавцю проценти за такою акційною процентною ставкою. Акційна процентна ставка діє виключно до запланованої дати повернення кредиту, зазначеної у п.2.6.3 цього Договору. У випадку оформлення продовження строку користування кредитом (за виключенням автопролонгації), до кредиту в подальшому застосовується стандартна процентна ставка.
Відповідно до п. 6.5 договору у випадку застосування автопролонгації строку дії Договору та, відповідно, продовження строку користування кредитом (далі – автопролонгація), отриманого за акційною процентною ставкою, Позичальник сплачує проценти за період з дня (дати) видачі кредиту і до запланованої дати за стандартною процентною ставкою. У такому випадку, нарахування процентів відбувається наступним чином: за період з дня (дати) видачі кредиту і до запланованої дати повернення кредиту, зазначеної у п.2.6.3 цього Договору, проценти перераховуються як різниця між стандартною процентною ставкою та акційною процентною ставкою. Таке перерахування відбувається у перший день дії автопролонгації.
При цьому, відповідно до п. 1.14. Договору стандартна процентна ставка складає 1.8% за кожен день користування кредитними коштами.
ТОВ «СС ЛОУН» надало кредит відповідачеві в сумі 13000,00 грн. шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку позичальника № НОМЕР_2 …5388.
Після укладання кредитного договору 22.02.2021 р. відповідач отримав кредит від кредитодавця в сумі 13000,00 грн. на свою платіжну карту № НОМЕР_2 …5388, що підтверджується Витягом з реєстру наданих кредитів, здійснених за допомогою сервісу LigPay АТ КБ «ПриватБанк», згідно договору № 3537 від 08.08.2019 р.
У встановлений строк дії кредитного договору відповідач свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконав, у зв`язку з чим, керуючись умовами кредитного договору та умовами додаткової угоди до кредитного договору (автопролонгація) від 22.02.2021 р., кредитний договір було автопролонговано на 20 днів.
Враховуючи невиконання відповідачем своїх боргових зобов`язань, 28 квітня 2021 р. між ТОВ «СС ЛОУН», (Клієнт), та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНФОРС» (Фактор) було укладено договір факторингу № 40071779-100. Згідно з умовами якого клієнт відступив фактору право грошової вимоги за кредитними договорами. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі прав грошових вимог, який формується згідно додатку №1, є невід`ємною частиною договору.
Як вбачається з витягу з реєстру прав грошових вимог Додаток № 1 до договору факторингу TOB «СС ЛОУН» відступило на користь ТОВ «ФІНФОРС» право вимоги за кредитним договором № 1255476-А від 22.02.2021 на загальну суму 30950,40грн. 
У п. 1 ч. 1 ст. 512 та ст. 514 ЦК України зазначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
За правилом ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Як зазначено у ч.3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
За нормою ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст. 628 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
З позовної заяви та доданих до неї документів вбачається, що договір про надання кредиту № 1255476-А від 22.02.2021 року укладено в електронній формі.
Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03 вересня 2015 року (далі - Закон № 675-VIII), який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.
У пункті 5 частини першої статті 3 Закону № 675-VIII визначено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
За приписами ч. 7 ст. 11 Закону № 675-VIII електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Відповідно до ч. 3 ст. 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах (частина четверта статті 11 Закону № 675-VIII).
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них (частина п`ята статті 11 Закону України № 675-VIII).
Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону № 675-VIII відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилами ч. 8 ст.11 Закону № 675-VIII у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції.
Статтею 12 Закону № 675-VIII визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Положення Закону № 675-VIII передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 ч. 1 ст. 3 Закону № 675-VIII).
На підтвердження своїх вимог позивачем надано паперову копію електронного договору про надання кредиту № 1255475-А від 22.02.2021 року які містять інформацію про його підписання позичальником ОСОБА_1 електронним підписом з одноразовим ідентифікатором f47957.
Зазначені обставини свідчать про належне укладення договору про надання кредиту № 1255475-А від 22.02.2021 року, в тому числі погодження позичальника ОСОБА_1 з умовами вказаних договорів, шляхом його підписання електронним підписом з одноразовим ідентифікатором.
Аналогічна правова позиція сформована у постановах Верховного Суду. Так, у постанові Верховного Суду від 16 грудня 2020 року в справі № 561/77/19, скасовуючи судові рішення про відмову у позові і ухвалюючи нове про стягнення боргу за кредитним договором, Верховний Суд зазначив, що матеріали справи містять достатньо доказів, з яких вбачається, що між сторонами був укладений кредитний договір в електронній формі, умови якого позивачем були виконані, однак відповідач у передбачений договором строк кредит не повернув.
Такі ж висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі Закону України «Про електронну комерцію», містять постанови Верховного Суду від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 та від 10 червня 2021 року у справі № 234/7159/20.
Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно з ч.1 ст. 626 цього Кодексу договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Частиною 1 ст. 526 цього Кодексу передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з ч. 1 ст. 610 цього Кодексу порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Частиною 1 ст. 611 цього Кодексу передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Згідно з ч. 1 ст. 1049 цього Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. (частина перша статті 1048 ЦК України).
Поняття «користування кредитом» є окремим випадком «користування чужими коштами». Термін «користування чужими коштами» Велика Палата Верховного Суду розтлумачила в постанові від 10 квітня 2018 у справі № 910/10156/17 (пункти 34, 35, 37 відповідно).
Термін «користування чужими коштами» може використовуватися у двох значеннях. Перше – це одержання боржником (як правило, за плату) можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу. Друге значення – прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх.
Відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані законодавством. Зокрема, відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів установлюються договором; якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Такі ж правила щодо сплати процентів застосовуються до кредитних відносин у силу ч. 2 ст.1054 ЦК України та до відносин із комерційного кредиту – в силу ч. 2 ст. 1057 цього Кодексу.
Наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх, також врегульовані законодавством. У цьому разі відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Отже, якщо позичальник прострочив виконання зобов`язання з повернення кредиту та сплати процентів за «користування кредитом», сплив строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту не може бути підставою для невиконання такого зобов`язання. Зазначене також є підставою для відповідальності позичальника за порушення грошового зобов`язання. Прострочення грошового зобов`язання не призводить до подальшої зміни його розміру, але в боржника виникає додатковий обов`язок щодо сплати річних процентів, нарахованих відповідно до статті 625 ЦК України у розмірі, встановленому законом або договором.
Таким чином, сторони визначили, що поза межами строку кредитування позичальником сплачуються проценти, які при цьому не є процентами за «користування кредитом», а є відповідальністю за порушення зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, та погодили їх розмір.
Відповідно до розрахунку заборгованості ТОВ «Фінфорс» загальна заборгованість за договором № 1255476-А від 22.02.2021 року становила 30950,00 гривень.
Відповідно до Реєстру боржників до договору факторингу № 40071779-100 від 28 квітня 2021 року, витяг з якого долучено до позовної заяви, ТОВ «ФІНФОРС» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 30950,40 гривень.
Вказаний розмір заборгованості відповідачем не спростований.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Частиною 3 ст. 13 ЦПК України визначено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно із частиною другою статті 264 ЦПК України при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.
Згідно із ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
На час розгляду справи судом, відповідачем не надано заперечень проти позову, контррозрахунку, доказів, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за договорами у добровільному порядку, тощо.
Виходячи з встановлених обставин справи та відповідних їм правовідносин, які виникли з укладеного договору про надання споживчого кредиту №1255476-А від 22.02.2021 року, договору факторингу № 40071779-100 від 28 квітня 2021 року, даних виписки по рахунку № НОМЕР_3 ( НОМЕР_4 ) за період з 22.02.2021 по 26.02.2021р.( що містять інформацію про переказ кредитних коштів 22.02.2021р. в розмірі 13000,00грн., беручи до уваги, що позивачем надано достатні докази виникнення зобов`язання з укладеного договору та їх неналежного виконання відповідачем, суд вважає вимоги позивача є обґрунтованими у розмірі заборгованості відповідача за кредитним договором № 1255476-А від 22.02.2021 року, становить 30 950,40 гривень, зі яких: 13000,00грн. – заборгованість за тілом кредиту, 17950,40грн. – нараховані проценти, які суд стягує з відповідача на користь позивача, задовольняючи позовні вимоги.
Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сума судового збору у розмірі 2422,40 грн. за подання до суду даної позовної заяви.
На підставі викладеного, керуючись ст. 526, 527, 530, 598, 599, 610, 612,634, 638, 642, 1048, 1049, 1050, 1054, 1055 ЦК України,  ст. 12, 83, 89, 141, 247, 263-265, 268, 273, 281-282, 354 ЦПК України, суд
в и р і ш и в :
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНФОРС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_5 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНФОРС», ідентифікаційний код: 2855017937 суму боргу за кредитним договором № 1255476-А від 22.02.2021 року в розмірі 30950,40грн. (тридцять тисяч дев`ятсот п`ятдесят гривень сорок копійок) зі яких: 13000,00грн. – заборгованість за тілом кредиту, 17950,40грн. – нараховані проценти.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_5 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНФОРС», ідентифікаційний код: 2855017937 судовий збір в розмірі 2422,40 грн.
Заочне рішення може бути переглянуто Ірпінським міським судом Київської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення.
Позивач має право оскаржити рішення до Київського апеляційного суду через Ірпінський міський суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення було проголошено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя:       Н.Ф. Карабаза