Справа № 287/1050/26
провадження 3/287/1934/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2026 року   м. Олевськ

Суддя Олевського районного суду Житомирської області Нижник Григорій Петрович, за участю секретаря судового засідання Вернигорової К.М., особи, стосовно якої складено протокол ОСОБА_1 , розглянувши справу про адміністративне правопорушення стосовно  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , посвідчення водія НОМЕР_1 , за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – КУпАП), –

ВСТАНОВИВ:

19.06.2026 уповноваженою особою складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 697179, відповідно до якого 19.06.2026 о 12 год 29 хв на автомобільній дорозі М-07 Київ – Ковель – Ягодин, 226 км + 50 м, поблизу м. Олевськ, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Volkswagen Touareg, державний номерний знак НОМЕР_2 , не вибрав безпечної швидкості руху, не оцінив дорожню обстановку та здійснив наїзд на колесовідбійник, унаслідок чого автомобіль та дорожнє огородження отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. У протоколі зазначено, що такими діями ОСОБА_1 порушив вимоги пунктів 2.3(б), 12.1 та 13.1 Правил дорожнього руху України, у зв`язку із чим його дії кваліфіковано за ст. 124 КУпАП.
У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що 19.06.2026 рухався автомобільною дорогою М-07 зі сторони м. Ковель у напрямку м. Києва, дотримуючись своєї смуги руху та вимог Правил дорожнього руху. Під`їжджаючи до перехрестя поблизу м. Олевськ, побачив автомобіль Opel Astra, який перебував на другорядній дорозі. Вважаючи, що водій зазначеного транспортного засобу виконає вимоги Правил дорожнього руху та надасть йому перевагу, продовжив рух. Однак водій автомобіля Opel Astra раптово розпочав маневр розвороту, виїхавши безпосередньо на смугу зустрічного руху, якою рухався ОСОБА_1 . З метою уникнення неминучого зіткнення він застосував екстрене гальмування та різко змінив напрямок руху праворуч, унаслідок чого допустив наїзд на колесовідбійник та подальший з`їзд транспортного засобу в кювет. Зазначив, що саме неправомірні дії водія автомобіля Opel Astra створили аварійну обстановку, яка не залишила йому реальної можливості уникнути дорожньо-транспортної пригоди іншим способом. Вважав, що діяв вимушено для запобігання більш тяжким наслідкам, а тому просив закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.
Свідок ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснив, що 19.06.2026 рухався із м. Олевськ та, під`їхавши до перехрестя з автомобільною дорогою М-07, зупинився, оскільки по головній дорозі здійснювали рух транспортні засоби. З правого боку він побачив автомобіль Volkswagen Touareg, який рухався у напрямку м. Києва, а з лівого боку – автомобіль Opel Astra. За його словами, водій автомобіля Opel Astra, очевидно не помітивши автомобіль Volkswagen Touareg, почав виконувати маневр розвороту та виїхав на смугу зустрічного руху, по якій рухався останній. Для уникнення зіткнення водій автомобіля Volkswagen Touareg застосував екстрене гальмування, різко змінив напрямок руху праворуч, здійснив наїзд на дорожній колесовідбійник, після чого транспортний засіб з`їхав у кювет.
Свідок повідомив, що, на його переконання, саме виконання водієм автомобіля Opel Astra маневру розвороту без надання переваги транспортному засобу, який рухався головною дорогою, стало причиною виникнення аварійної ситуації та подальшої дорожньо-транспортної пригоди.
Вивчивши матеріали справи, вислухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши показання свідка та оцінивши всі наявні у справі докази як кожний окремо, так і в їх сукупності, всебічно, повно й об`єктивно з`ясувавши всі обставини справи, суд дійшов таких висновків.
Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно зі статтею 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення (ст. 251 КУпАП) є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, а також іншими документами.
У відповідності до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.
Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
Відповідно до диспозиції ст. 124 КУпАП адміністративна відповідальність за цією нормою настає у разі порушення учасником дорожнього руху вимог ПДР, якщо таке порушення спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Отже, об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, полягає у порушенні вимог ПДР, настанні наслідків у вигляді дорожньо-транспортної пригоди з пошкодженням майна, а також у наявності прямого причинно-наслідкового зв`язку між допущеним порушенням та такими наслідками.
При цьому для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП необхідним є встановлення сукупності зазначених обставин, зокрема факту порушення конкретних вимог ПДР та того, що саме таке порушення перебувало у прямому причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди і заподіянням майнової шкоди.
Із протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 ставиться у вину порушення пунктів 2.3(б), 12.1 та 13.1 Правил дорожнього руху України.
Разом із тим під час судового розгляду встановлено, що безпосередньо перед наїздом автомобіля Volkswagen Touareg на дорожній колесовідбійник водій автомобіля Opel Astra ОСОБА_3 , виконуючи маневр розвороту на нерегульованому перехресті, виїхав на смугу зустрічного руху, якою в цей час рухався ОСОБА_1 .
Зазначені обставини підтверджуються послідовними показаннями свідка ОСОБА_2 , який був безпосереднім очевидцем дорожньо-транспортної пригоди. Підстав не довіряти його показанням судом не встановлено, оскільки вони є логічними, послідовними, узгоджуються між собою та відповідають іншим доказам, наявним у матеріалах справи.
Більше того, наведені свідком обставини повністю узгоджуються зі змістом протоколу про адміністративне правопорушення, складеного цього ж дня відносно ОСОБА_3 за ч. 5 ст. 122 КУпАП.
Так, у зазначеному протоколі працівником поліції безпосередньо зазначено, що ОСОБА_3 , виконуючи розворот, не надав перевагу в русі автомобілю Volkswagen Touareg під керуванням ОСОБА_1 , який рухався у зустрічному напрямку, чим створив аварійну обстановку, а саме примусив останнього різко змінити швидкість та напрямок руху, унаслідок чого автомобіль здійснив наїзд на колесовідбійник та з`їхав у кювет.
Отже, сам орган Національної поліції, який склав протокол щодо ОСОБА_1 , одночасно встановив, що аварійна обстановка виникла внаслідок порушення Правил дорожнього руху іншим водієм.
Зазначені висновки узгоджуються і з поясненнями самого ОСОБА_3 , який не заперечував факту виконання маневру розвороту на вказаному перехресті.
Відповідно до пункту 16.6 Правил дорожнього руху під час розвороту водій зобов`язаний надати дорогу попутним та зустрічним транспортним засобам.
Натомість пунктом 1.4 Правил дорожнього руху встановлено, що кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що інші учасники виконують вимоги цих Правил.
Таким чином, ОСОБА_1 , рухаючись головною дорогою, мав законні підстави розраховувати на те, що водій автомобіля Opel Astra, який здійснював розворот, виконає покладений на нього обов`язок та надасть перевагу транспортним засобам, що рухаються зустрічним напрямком.
Матеріали справи не містять жодного належного та допустимого доказу того, що до моменту виникнення аварійної ситуації ОСОБА_1 порушував вимоги Правил дорожнього руху або мав реальну можливість завчасно передбачити неправомірні дії іншого водія.
При цьому у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, з якою саме швидкістю рухався автомобіль Volkswagen Touareg, які конкретно дорожні умови не були враховані водієм, яка швидкість за цих умов була б безпечною, а також не наведено жодних розрахунків чи інших об`єктивних даних, які б свідчили про невідповідність обраної швидкості дорожній обстановці.
Саме по собі посилання у протоколі на порушення пункту 12.1 Правил дорожнього руху без наведення конкретних фактичних обставин не може бути достатнім доказом вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.
Більш того, матеріали справи свідчать, що зміна напрямку руху та застосування екстреного гальмування були наслідком не довільних дій ОСОБА_1 , а його реакцією на раптову небезпеку, створену водієм автомобіля Opel Astra, який виїхав на смугу його руху.
Оцінюючи встановлені обставини у їх сукупності, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 опинився в умовах раптово створеної аварійної ситуації, яка виникла внаслідок порушення іншим учасником дорожнього руху вимог пункту 16.6 Правил дорожнього руху України.
Суд звертає увагу, що створення аварійної обстановки водієм автомобіля Opel Astra підтверджується не лише показаннями свідка ОСОБА_2 та поясненнями ОСОБА_1 , а й самим протоколом про адміністративне правопорушення, складеним працівниками поліції відносно ОСОБА_3 , у якому зазначено, що останній своїми діями примусив ОСОБА_1 різко змінити швидкість та напрямок руху, унаслідок чого відбувся наїзд на дорожній колесовідбійник.
За таких обставин безпосередньою причиною зміни напрямку руху автомобіля Volkswagen Touareg стали саме неправомірні дії водія автомобіля Opel Astra, а не самостійне волевиявлення ОСОБА_1 .
При цьому суд враховує, що матеріали справи не містять будь-яких доказів того, що у момент виникнення аварійної ситуації ОСОБА_1 мав реальну технічну можливість уникнути дорожньо-транспортної пригоди іншим способом.
Навпаки, із встановлених судом обставин убачається, що після виїзду автомобіля Opel Astra на смугу зустрічного руху ОСОБА_1 був змушений невідкладно приймати рішення щодо способу уникнення безпосереднього зіткнення транспортних засобів.
Відповідно до ст. 18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоча й передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена у стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожувала державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена.
Таким чином, для застосування положень ст. 18 КУпАП необхідним є встановлення одночасної наявності таких умов: існування реальної небезпеки, відсутності можливості усунути її іншими засобами та заподіяння менш значної шкоди порівняно із тією, яка могла настати у разі бездіяльності особи.
У даному випадку всі зазначені умови знайшли своє підтвердження під час судового розгляду.
Так, небезпека була реальною та безпосередньою, оскільки автомобіль Opel Astra, виконуючи розворот, виїхав на смугу руху автомобіля Volkswagen Touareg, чим створив загрозу лобового зіткнення транспортних засобів.
Інших способів усунути таку небезпеку за наявних дорожніх умов матеріали справи не підтверджують. Навпаки, з показань свідка та пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, вбачається, що після виникнення аварійної ситуації ОСОБА_1 миттєво застосував екстрене гальмування та одночасно змінив напрямок руху праворуч, намагаючись уникнути зіткнення.
Суд також бере до уваги, що наслідком таких дій стало пошкодження дорожнього колесовідбійника та транспортного засобу, тоді як лобове зіткнення двох автомобілів об`єктивно створювало значно більшу небезпеку для життя і здоров`я їх водіїв та інших учасників дорожнього руху.
Отже, шкода, якої зазнали транспортний засіб ОСОБА_1 та дорожнє огородження, є менш значною порівняно з тією шкодою, яка могла бути заподіяна внаслідок безпосереднього зіткнення транспортних засобів.
Крім того, матеріали справи свідчать, що органом поліції одночасно зроблено два взаємовиключні висновки щодо причин виникнення дорожньо-транспортної пригоди.
Так, у протоколі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 причиною пригоди визначено порушення ним вимог пункту 12.1 Правил дорожнього руху, тоді як у протоколі щодо ОСОБА_3 зазначено, що саме порушення останнім вимог пункту 16.6 Правил дорожнього руху примусило ОСОБА_1 різко змінити швидкість та напрямок руху, що й призвело до наїзду на дорожній колесовідбійник.
За наявності таких суперечливих висновків органу, який здійснював оформлення дорожньо-транспортної пригоди, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, не може вважатися доведеною належними та допустимими доказами.
Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Оцінивши всі докази у їх сукупності, суд доходить висновку, що матеріали справи не підтверджують, що саме дії ОСОБА_1 перебували у прямому причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди.
Натомість судом встановлено, що дії ОСОБА_1 були вимушеною реакцією на раптово створену іншим учасником дорожнього руху небезпеку та були спрямовані на відвернення більш тяжких наслідків.
За таких обставин суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 діяв у стані крайньої необхідності, що відповідно до ст. 18 КУпАП виключає адміністративну відповідальність, а тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Керуючись статтями 7, 124, 247, 251, 277, 283, 284 КУпАП, - 

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1  за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. 
Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Олевський районний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя:	  	Г.  П.  Нижник