Справа № 724/1190/26
Провадження № 2/724/690/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 серпня 2026 року Хотинський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді: Ковальчук Т.М.
за участі:
секретаря судового засідання: Копайгородського Д.Я. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хотин Чернівецької області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог?
У квітні 2026 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Солвентіс" (далі - ТОВ «ФК "Солвентіс») звернулося до суду з позовом до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 31.07.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» (далі - ТОВ «Алекскредит») та  ОСОБА_1 було укладено договір про надання кредиту №3804684. Відповідно до п. 5.1. та п. 5.2. Правил надання кредиту ТОВ «Алекскредит» сторони домовились, що договір укладається в електронній формі шляхом використання електронного цифрового підпису з одноразовим ідентифікатором. На виконання умов кредитного договору ТОВ «Алекскредит» перерахувало на картковий рахунок відповідача кредитні кошти у розмірі 4000 грн. Факт перерахування коштів на рахунок відповідачки підтверджується листом ТОВ ФК «Елаєнс» від 02.11.2025 року. Пунктом 1.7. договору визначено порядок нарахування процентів за користування кредитом.
Відповідачка зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування ним до 26.02.2021 року включно. ОСОБА_1 свої зобов`язання не виконала, внаслідок чого виникла заборгованість на загальну суму 27 640 грн., з яких: 4000 грн. - заборгованість за кредитом; 23 640 грн. - заборгованість за процентами.
29.10.2025 року між ТОВ «Алекскредит» та ТОВ «Секвоя Капітал» укладено договір факторингу №29/10-2025, за умовами якого ТОВ «Алекскредит» відступило на користь ТОВ «Секвоя Капітал» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, в тому числі за договором позики №3804684 від 31.07.2020, що укладеним між ТОВ «Алекскредит» та ОСОБА_1 
31.10.2025 року між ТОВ«Секвоя Капітал» та ТОВ «ФК "Солвентіс» було укладено договір факторингу №ДФ-31102025, за умовами якого ТОВ «Секвоя Капітал» відступило позивачу права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, в тому числі за договором позики №3804684 від 31.07.2020, що укладеним між ТОВ «Алекскредит» та ОСОБА_1 .
Із урахуванням викладеного, ТОВ «Фінансова компанія «Солвентіс» просить суд стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за кредитним договором №3804684 від 31.07.2020 року у розмірі 27 640 грн., судовий збір в розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 грн.
Процесуальні дії у справі. Заяви (клопотання) учасників справи.
Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 20.05.2026 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін (а.с.65).
Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України роз`яснено учасникам справи про її розгляд без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, також було надано строк для подання відповідачем відзиву на позов.
Ухвалу суду від 20.05.2026 та копію позовної заяви відповідач отримала 04.06.2026, що підтверджується рекомендованим поштовим повідомленням про вручення кореспонденції (а.с.69).
05.06.2026 року через підсистему «Електронний суд» відповідачем подано відзив на позовну заяву, згідно якого ОСОБА_1 позовні вимоги визнає частково.
Обгрунтовуючи відзив, відповідач зазначає, що позивач не довів належного переходу права вимоги та відсутні докази про повідомлення відповідача щодо відступлення прав вимоги, зокрема, до матеріалів справи долучено Додаток №1 до Договору факторингу №29/10-2025 у вигляді незаповненого бланку форми Реєстру прав вимог - без жодного запису про конкретного боржника, суму заборгованості та підставу виникнення права вимоги. Аналогічна ситуація з Додатком № 1 до Договору факторингу № ДФ-31102025 - цей документ також є незаповненим бланком. У матеріалах справи наявні лише Витяги з Реєстрів боржників, однак самі підписані і заповнені Реєстри, які відповідно до умов договорів факторингу є підставою переходу права вимоги, до суду не надані. Щодо нарахованих процентів за договором, то зазначає, що сума відсотків є завищеною та нарахована поза межами строку дії договору, що є порушенням умов договору і Закону України «Про захист прав споживачів». Крім того, процентна ставка є надмірною, що є несправедливою умовою договору. Відповідно до принципу «contra proferentem», закріпленого у правовій доктрині та застосовного до договорів приєднання, будь-які неясні або двозначні умови договору мають тлумачитись на користь споживача. Оскільки договір не містить чіткої умови про застосування ставки 1,70% та 3% на день, як санкції саме після закінчення строку кредитування (26.02.2021), нарахування відсотків після цієї дати мають бути обмежені 3% річних за ст. 625 ЦК України. В умовах воєнного стану відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України заборонено нарахування неустойки та відсотків санкційного характеру. Відсотки, які позивач нараховує після закінчення строку дії договору (26.02.2021) і тим більше після 24.02.2022, мають санкційний, а не плановий характер, а тому їх нарахування є неправомірним. Наданий позивачем розрахунок заборгованості не відповідає вимогам первинного бухгалтерського документа відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та не дозволяє суду перевірити правильність нарахувань, зокрема: які платежі та в якому обсязі здійснювались відповідачем, в якому порядку вони розподілялись між тілом кредиту та відсотками, за якою ставкою і за який саме період нараховувались відсотки після закінчення дії Договору. Просить суд задовольнити позовні вимоги в частині стягнення заборгованості в межах тіла кредиту з урахуванням здійснених нею платежів, у задоволенні вимог у частині стягнення відсотків у розмірі 23640 грн відмовити. Щодо вимог про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 6000 грн, то вважає їх неспівмірними та необгрунтованими, тому просить їх розподілити пропорційно розміру задоволених вимог (а.с.70-72).
11.06.2026 року представником позивача Щава Є.В. до суду подано відповідь на відзив (а.с.73-78), в якій вказує, що посилання відповідача на те, що позивачем не доведено факт набуття прав вимоги до відповідача, є необгрунтованими, оскільки Додаток № 1 до Договору факторингу № АК-29/10-2025 від 29.10.2025 та Додаток № 1 до Договору факторингу № ДФ-31102025 від 31.10.2025 містять у собі інформацію щодо великої кількості боржників, що становить таємницю фінансової послуги, тому до позовної заяви були долучені саме витяги з Додатків № 1 до Договорів факторингу, що не суперечить вимогам чинного законодавства України та містить лише дані відповідача.
Щодо доводів відповідача про те, що до матеріалів справи не долучено доказів направлення відповідачу повідомлення про зміну кредитора, то вказує, що позивач не зобов`язаний направляти письмове повідомлення боржнику про зміну сторони кредитодавця. Якщо боржник не сплачував заборгованість за кредитним договором ні новому, ні старому кредитору, унаслідок чого в останнього утворилася заборгованість, правильним є стягнення заборгованості на користь нового кредитора, оскільки неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Щодо розрахунку заборгованості, то відповідачем не спростовано розрахунок заборгованості належними та допустимими доказами, не надано альтернативного розрахунку заборгованості та доказів повернення кредитних коштів на умовах та в порядку, визначених кредитним договором, ані первісним кредиторам, ані новому кредитору, що свідчить про невиконання відповідачем взятих на себе договірних зобов`язань. Також звертає увагу, що відповідачем 30.08.2020 здійснено платіж в сумі 732 грн на погашення заборгованості, які зараховано в рахунок сплати процентів за користування кредитом, отже такі дії відповідача є конклюдентними діями та свідчать про визнання ним факту укладання кредитного договору і правомірності вимог позивача.
Фактичні обставини встановлені судом
Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов до наступного висновку, встановивши наступні факти та відповідні ним правовідносини.
Судом встановлено, що 31 липня 2020 року між ТОВ «Алекскредит» та ОСОБА_1 укладено договір про надання кредиту №3804684, який підписано позичальником одноразовим ідентифікатором PS38044684 (а.с.34-36).
Пунктом 1.3. кредитного договору №3804684 від 31.07.2020 передбачено, що сума кредиту складає 4 000,00 грн.
Кредит надається позичальнику в сумі, що зазначена в п. 1.3 цього договору, в безготівковій формі шляхом перерахування на картковий рахунок позичальника ( п.1.4. Договору).
Відповідно до п. 3.1. Договору сторони погодили, що строк дії договору (п. 2.41. Правил) встановлюється з дати укладення договору 31.07.2020 року до кінцевої дати виконання договору 26.02.2021 року (включно). Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору, у тому числі сплати заборгованості. Якщо позичальник виконає зобов`язання/сплатить заборгованість за договором до кінцевої дати виконання договору, договір припиняє дію з дати повернення/погашень кредиту (п. 2.8. Правил).
Пунктом 1.7. Договору визначено порядок нарахування процентів за користування кредитом, відповідно до якого:
- у випадку використання кредиту менше ніж 5 (п`ять) календарних днів, позичальник сплачує фіксовану суму процентів за користування кредитом, яка складає 3,05 % від визначеної в п. 1.3. цього договору суми кредиту;
- у випадку використання позичальником лояльних (покращених) умов кредитування, а саме при повному поверненні суми кредиту та сплати процентів за користування кредитом протягом 30 календарних днів з 31.07.2020 року до 30.08.2020 року (включно) (Базовий період - п. 2.4. Правил) процентна ставка за один день користування кредитом складає 0,61 % (Акційна ставка) або ставка за програмою лояльності (п.2.34 Правил). Орієнтовна загальна вартість кредиту при використанні покращених умов кредитування складає 4732,00 грн;
- при використанні позичальником загальних умов кредитування процентні ставки складають: в базовий період з 31.07.2020 року до 30.08.2020 року (включно) - 1,70 % за один день користування кредитом (Базова процентна ставка - п. 2.3. Правил); в спеціальний період з 31.08.2020 року до 26.02.2021 року (включно) - 3 % за один день користування кредитом (Спеціальна процентна ставка - п. 2.34. Правил).
Додатком №1 до кредитного договору є графік платежів за договором про надання кредиту №3804684 від 31.07.2020 року (а.с.36).
На підтвердження виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» зобов`язань щодо перерахування коштів за кредитним договором позивач надав Довідку від 02.11.2024 Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Елаєнс», що діє разом із Товариством з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» на підставі договору №41346335_18/10/17 про надання послуг з переказу грошових коштів (Переказ на картку) та про інформаційно-технологічну взаємодію та приймання платежів, укладеного ТОВ «Фінансова компанія «Елаєнс» та ТОВ «ТОВ АЛЕКСКРЕДИТ», яка є підтвердженням того, що платежі успішно проведені в системі. Зазначені деталі проведеної 31.07.2020 операції з переказу коштів на суму 4000,00 грн на картку № НОМЕР_1 (а.с37).
Також 31.07.2020 року відповідачем підписано паспорт споживчого кредиту, який містить всі істотні умови договору (а.с.38-39).
До матеріалів справи долучений детальний (щоденний) розрахунок заборгованості ТОВ «Алекскредит» за Договором про надання кредиту № 3804684 від 31.07.2020, відповідно до якого розмір заборгованості за договором станом на 29.10.2025 становить 27640 грн, із яких: 4000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 23640 грн заборгованість за відсотками (а.с.16-18).
З розрахунку заборгованості вбачається, що позичальник 30.08.2020 здійснила платіж на суму 732,00 грн, які згідно розрахунку заборгованості зараховані первісним кредитором в рахунок погашення процентів за договором (а.с.16).
29 жовтня 2025 між ТОВ «Секвоя Капітал» та ТОВ «АлексКредит» було укладено договір факторингу №29/10-2025, відповідно до умов якого ТОВ «АлексКредит» зобов`язується відступити ТОВ «Секвоя Капітал» права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а ТОВ «Секвоя Капітал» зобов`язується прийняти такі права вимоги та сплатити ТОВ «АлексКредит» ціну придбання за відповідний Реєстр за плату, у передбачений цим Договором спосіб (а.с.19-23).
Відповідно до витягу з Реєстру боржників до договору факторингу №29/10-2025 від 29 жовтня 2025 року, відступлено право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 3804684 від 31.07.2020, сума заборгованості по якому становить 27 640 грн., з яких 4 000 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 23 640 грн. - заборгованість за відсотками (а.с.14).
31 жовтня 2025 між ТОВ «Секвоя Капітал» та ТОВ «ФК «Солвентіс» укладено договір факторингу № ДФ-31102025, відповідно до умов якого ТОВ «Секвоя Капітал» зобов`язується відступити ТОВ «ФК «Солвентіс» права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а ТОВ «ФК «Солвентіс» зобов`язується прийняти такі права вимоги та сплатити ТОВ «Секвоя Капітал» ціну придбання за відповідний реєстр за плату, у передбачений цим договором спосіб (а.с.26-30).
Відповідно до витягу з Реєстру боржників до договору факторингу № ДФ- 31102025 від 31 жовтня 2025 року, відступлено право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 3804684 від 31.07.2020, сума заборгованості по якому становить 27 640 грн., з яких 4 000 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 23 640 грн. - заборгованість за відсотками (а.с.15).
Даних про добровільну оплату заборгованості до матеріалів справи не долучено.
Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права
Щодо укладення кредитного договору та отримання кредитних коштів
Згідно з положеннями ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Договір є обов`язковим до виконання сторонами (ст.629 ЦК України).
В силу ст.ст.526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст.ст.610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.
Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно зі ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ч.1 ст.1046 ЦК України).
Відповідно до ч.1 ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.
Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.
Згідно з визначенням одноразового ідентифікатора, наведеного у п.6 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію»; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію»; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина шоста статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (частина дванадцята статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Згідно з абз.2 ч.2 ст.639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 травня 2021 року у справі №761/35556/14 зроблено висновок, що «невід`ємною складовою правильної правової кваліфікації судами спірних договірних відносин є визначення правової природи договору, який є основою їх виникнення. Виходячи зі змісту статті 640 ЦК України, залежно від моменту виникнення цивільних прав і обов`язків у сторін договору, законодавець розрізняє договори консенсуальні і реальні. Консенсуальний договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Щодо реальних договорів, для укладення яких, крім згоди сторін, вимагається передання майна або вчинення іншої дії, частина друга статті 640 ЦК України передбачає правило, за яким договір вважається укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України кредитний договір - це договір, за яким банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір за своєю юридичною природою є консенсуальним».
Судом встановлено, що 31 липня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання кредиту №3804684, згідно з умовами якого кредитодавець надає позичальнику кредит на інші споживчі цілі (вирішення власних фінансових питань) без додаткового забезпечення у тимчасове, строкове, платне користування (надалі за текстом кредит), а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти за користування кредитом (п. 2.34. Правил) та інші платежі у відповідності до умов Договору. Кредит надається в національній грошовій одиниці України гривні.
Відповідно до п. 1.3 Договору сума кредиту складає 4 000,00 гривень.
Відповідачка підписала Кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором PS3804684.
Підписавши вказаний договір, відповідачка добровільно погодилася на визначені у ньому умови кредитування, взявши на себе відповідні зобов`язання.
Відповідно до Закону договір вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеному у письмовій формі, та укладення цього договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача.
Кредитний договір №3804684 від 31.07.2020 укладений сторонами в електронному вигляді з використанням електронного підпису, відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію».
Факт укладення вказаного договору, отримання кредиту в сумі 4 000,00 грн. та невиконання в повній мірі кредитних зобов`язань відповідачем не заперечується.
За вказаних обставин, суд вважає доведеним та обґрунтованим наявність у відповідача заборгованості за тілом кредиту в розмірі 4 000 грн., чого не заперечує і сама відповідачка.
Щодо набуття позивачем прав вимоги
За статтями 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відступлення права вимоги за своєю суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.
За загальним правилом заміна кредитора у зобов`язанні не вимагає згоди на це боржника, якщо інше не передбачено законом або договором.
Згідно з частиною 2 статті 517 ЦК України боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.
Боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, чи який вважає, що йому не надано належних доказів на підтвердження відступлення прав вимоги новому кредиту, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору (а не новому) і таке виконання є належним. Інших правових наслідків факт не повідомлення боржника про заміну кредитора чи ненадання йому доказів на підтвердження відступлення прав вимоги новому кредитору законом не передбачено.
Відповідно до частини 1 статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Згідно з частиною першою статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
29 жовтня 2025 року між ТОВ «Алекскредит» та ТОВ «Секвоя Капітал» був укладений Договір факторингу №29/10-2025 за яким Клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується прийняти такі Права вимоги та сплатити Клієнту Ціну придбання за відповідний Реєстр за плату, у передбачений цим Договором спосіб.
Відповідно до даних долученого платіжного доручення та повідомлення ТОВ «Секвоя Капітал» повідомлено про здійснення повного розрахунку відповідно до п. 4.2. вищезгаданого договору факторингу, що підтверджується Платіжною інструкцією № 339 від 30.10.2025 (а.с.42).
Долучений Витяг із реєстру боржників до Договору факторингу № АК-29/10-2025, відповідно до якого до нового кредитора перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 3804684 від 31.07.2020 на суму 27640 грн.
31 жовтня 2025 року між ТОВ «Секвоя Капітал» та ТОВ «ФК «Солвентіс» укладений Договір факторингу № ДФ-31102025 відповідно до якого Клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних, Реєстрах прав вимоги, а, Фактор зобов`язується прийняти такі Права вимоги та сплатити Клієнту Ціну придбання за відповідний Реєстр за плату, у передбачений цим Договором спосіб.
Фактор сплачує Клієнту 100% Ціни придбання, протягом 10 (десяти) робочих днів з моменту підписання відповідного Реєстру прав вимог, шляхом безготівкового перерахування грошових коштів у національній валюті України на рахунок Клієнта, на підтвердження чого долучено відповідну платіжну інструкцію № 1118 від 05.11.2025(а.с.43).
Також долучений Витяг із реєстру боржників до Договору факторингу № ДФ-31102025, відповідно до якого до позивача, як нового кредитора, перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 3804684 від 31 липня 2020 року на суму 27640 грн (4000 грн сума заборгованості за тілом кредиту, 23640 грн сума заборгованості за відсотками).
Отже, матеріали справи містять договори факторингу з відповідними додатками, які об`єктивно вказують на те, що ТОВ «ФК «Солвентіс» набуло за плату право грошової вимоги до ОСОБА_1 за цим кредитним договором на вказану суму. Ці договори є дійсними та виконаними.
Посилання ОСОБА_1 на недоведеність переходу права вимоги за кредитним договором №3804684 до ТОВ «ФК «Солвентіс» не відповідають фактичним обставинам справи.
Щодо доводів відповідача про безпідставність нарахування відсотків за користування кредитом в сумі 23640 грн., суд зазначає наступне
За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України).
Тобто позичальник (1) отримує від банку грошові кошти, власником яких він не був, та (2) отримує можливість певний час правомірно не повертати надані грошові кошти. Натомість у позичальника виникає зобов`язання (1) повернути грошові кошти у встановлений строк та (2) сплатити визначені договором проценти за користування кредитом.
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 22 квітня 2024 року у справі №559/1622/19 вказав, що на позивача покладено обов`язок довести належними та допустимими доказами наявність та розмір заборгованості, який підлягає стягненню з позичальника, а відповідач має довести, що у нього немає такого обов`язку щодо заборгованості, яка підлягає стягненню.
Пунктом 1.3. кредитного договору №3804684 від 31.07.2020 передбачено, що сума кредиту складає 4 000,00 грн.
Відповідно до п. 3.1. Договору сторони погодили, що строк дії договору (п. 2.41. Правил) встановлюється з дати укладення договору 31.07.2020 року до кінцевої дати виконання договору 26.02.2021 року (включно). Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору, у тому числі сплати заборгованості. Якщо позичальник виконає зобов`язання/сплатить заборгованість за договором до кінцевої дати виконання договору, договір припиняє дію з дати повернення/погашень кредиту (п. 2.8. Правил).
Згідно п.1.6. Договору, розрахунок Зобов`язань (п. 2.18. Правил) Позичальника із зазначенням строків виконання, умов кредитування, а також дати початку періоду, дати платежу (дати закінчення періоду), загальної суми платежу, Основної суми кредиту (п. 2.28. Правил) та Процентів за користування кредитом, розміру процентної ставки, орієнтовної реальної річної процентної ставки, абсолютного значення подорожчання кредиту, орієнтовної загальної вартості кредиту зазначаються у Графіку платежів (п. 2.6. Правил), який є Додатком № 1 до цього Договору. Графік платежів у Договорі визначає окремі розрахунки Зобов`язань за Лояльними (покращеними) умовами кредитування (п. 2.25. Правил) та за Загальними умовами кредитування (п. 2.15. Правил).
Пунктом 1.7. Договору визначено порядок нарахування процентів за користування кредитом, відповідно до якого:
- у випадку використання кредиту менше ніж 5 (п`ять) календарних днів, позичальник сплачує фіксовану суму процентів за користування кредитом, яка складає 3,05 % від визначеної в п. 1.3. цього договору суми кредиту;
- у випадку використання позичальником лояльних (покращених) умов кредитування, а саме при повному поверненні суми кредиту та сплати процентів за користування кредитом протягом 30 календарних днів з 31.07.2020 року до 30.08.2020 року (включно) (Базовий період - п. 2.4. Правил) процентна ставка за один день користування кредитом складає 0,61 % (Акційна ставка) або ставка за програмою лояльності (п.2.34 Правил). Орієнтовна загальна вартість кредиту при використанні покращених умов кредитування складає 4732,00 грн;
- при використанні позичальником загальних умов кредитування процентні ставки складають: в базовий період з 31.07.2020 року до 30.08.2020 року (включно) - 1,70 % за один день користування кредитом (Базова процентна ставка - п. 2.3. Правил); в спеціальний період з 31.08.2020 року до 26.02.2021 року (включно) - 3 % за один день користування кредитом (Спеціальна процентна ставка - п. 2.34. Правил).
Згідно п.4.7. Договору, кредит вважається простроченим при наявності Заборгованості після закінчення Кінцевої дати виконання Договору, зазначеної в п. 3.1. цього Договору, якщо вона не була змінена шляхом укладення Додаткової угоди.
З детального (щоденного) розрахунку заборгованості за кредитом вбачається, що нарахування процентів за користуванням кредитом здійснювалась за наступними ставками: у період з 31.07.2020 по 30.08.2020 - 0,61 % ; з 31.08.2020 по 29.09.2020 - 1,7%; з 30.09.2020 по 28.03.2021 - 3 % (а.с.16-18).

Судом встановлено, що відповідач свої зобов`язання за договором про надання кредиту не виконувала належним чином, не повернула отримані в кредит кошти та не сплатила повністю проценти за користування кредитними коштами, лише частково 30.08.2020 сплатила проценти в розмірі 732,00 грн, внаслідок чого у неї виникла заборгованість перед позивачем.
Оскільки відповідачка не здійснювала платежі на зменшення суми кредиту, тому відповідно до п. 1.7.3. Договору, проценти за користування кредитом були розраховані в базовий період за ставкою 1,70%, а в спеціальний період за ставкою 3% в межах строку дії договору. При цьому, як вбачається з графіку платежів, орієнтовна вартість кредиту у сумі 6045,40 грн. визначена, виходячи з того, що у наступному періоді відсотки нараховуються на зменшене тіло кредиту. Натомість, у даному випадку тіло кредиту сплачене не було. Відтак, саме на цю суму були нараховані відсотки за користування кредитом.
Таким чином, розрахунок заборгованості проведений з дотриманням узгоджених сторонами істотних умов договору та чинного законодавства, проценти за користування кредитними коштами нараховано з врахуванням розміру передбаченої договором процентної ставки.
При цьому, як вбачається з договору сторони встановили строк кредитування за кредитним договором до 26.02.2021 року.
Разом з тим, ТОВ «ФК «Солвентіс» просить стягнути з ОСОБА_1 за договором про надання кредиту №3804684 проценти за користування кредитними коштами як за період строку кредитування, так і після закінчення цього строку, а саме за період з 31.07.2020 по 28.03.2021 в розмірі 23640 грн.
За змістом частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно з частиною першою статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.
Із положень частини другої статті 625 ЦК України слідує, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Аналіз указаних норм права свідчить про те, що при укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору.
У пунктах 91-93 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12-ц зроблено висновок, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Пунктом 2.1.4. розділу 2 кредитного договору передбачено, що Кредитодавець має право надавати згоду на подовження строку Базового періоду, Строку дії Договору та зміну Кінцевої дати виконання Договору за заявою Позичальника шляхом укладення між Сторонами Додаткової угоди (п. 2.11. Правил) відповідно до умов, визначених у розділі 12 Правил.
Згідно п.2.2.2. розділу 2 кредитного договору, Позичальник має право звертатись до Кредитодавця із заявою про подовження строку Базового періоду, Строку дії Договору та зміну Кінцевої дати виконання Договору на умовах, визначених у розділі 12 Правил.
Додаткової угоди щодо продовження узгодженого строку дії договору після 26.02.2021 року і на який термін матеріали справи не містять, позивачем не надано їх суду.
Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що відповідно до п. 3.1 кредитного договору термін повернення кредиту визначено 26.02.2021, тому правові підстави для стягнення заборгованості по відсоткам з 27.02.2021 року по 28.03.2021 року відсутні.
Отже, продовження нарахування процентів після закінчення строку кредитного договору є неправомірним.
На день закінчення строку кредитування (26.02.2021 року) розмір заборгованості за процентами склав 20 040 грн, що відображено у розрахунку заборгованості, який відповідачем не спростовано (а.с.16-18).
За таких обставин, в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню частково, стягнувши з ОСОБА_1 на користь позивача - 20040 грн відсотків за кредитним договором №3804684 від 31 липня 2020 року.
Відповідно до статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації у разі невиконання ним зобов`язань за договором.
Виходячи з мети законодавчого захисту прав споживача як більш вразливої та незахищеної сторони у договорі (в якому одна сторона є фахівець, а інша - ні), закон має на меті захистити право споживача бути обізнаним з умовами договору, що укладається, на зрозумілій для нього мові, коротко і прозоро, без прихованих невигідних для нього наслідків та умов, з метою уникнення ситуації, коли для належного розуміння договору та його умов споживач мав би детально аналізувати об`ємний матеріал, і з метою уникнення викривлення дійсного волевиявлення позичальника-споживача.
Водночас, дані вимоги закону не мали на меті надати споживачу формальні підстави для подальшого невиконання умов договору або визнання укладеного договору недійсним. Споживач (позичальник) не звільнений від обов`язку бути добросовісним при укладенні договору, що означає повне з`ясування позичальником умов договору (тобто умов, на яких йому кредитор видасть кредитні кошти, і які наслідки він матиме для себе) до підписання договору і відповідно до отримання позичальником на підставі підписаного договору кредитних коштів, а не навпаки.
Із змісту наведених пунктів укладеного між сторонами договору, вбачається, що відповідач підтвердила отримання та ознайомлення з інформацією, передбаченою чинним законодавством України на дату укладення договору.
Розмір відсотків за користування кредитними коштами та строки кредиту сторонами договору визначено за спільною згодою, що відповідає принципу свободи договору, закріпленому в статті 627 ЦК України.
Таким чином, до підписання договору позичальнику була надана вся інформація про умови кредитування, які відповідають її інтересам, є розумними та справедливими.
Відповідач, укладаючи кредитний договір, мала можливість самостійно обрати фінансову установу для отримання кредиту, оцінити запропоновані умови кредитування та зважити на можливість їх виконання з огляду на своє фінансове становище.
За таких обставин відсутні підстави вважати, що нарахування кредитодавцем процентів за користування кредитом суперечить принципам справедливості, добросовісності та розумності.
Верховий Суд у постанові від 09 жовтня 2024 року у справі №582/202/22 зазначив, що умови договорів про сплату відсотків за користування кредитами є справедливими та не призводять до дисбалансу прав та обов`язків сторін договорів, оскільки оспорювані пункти договорів про розміри відсоткової ставки погоджено за домовленістю сторін (договори укладені в електронній формі, про умови договорів позивач була ознайомлена попередньо, а відтак вільно та свідомо погодилась виконувати взяті на себе зобов`язання, у тому числі і щодо сплати процентів за користування кредитним коштами). Кредитний договір укладений на визначений термін, за якими позивач повинен сплатити проценти, що є платою за користування кредитом, а не компенсацією у розумінні статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів».
Позовних вимог про визнання недійсним правочину чи окремих його умов ОСОБА_1 не заявляла.
Порядок нарахування процентів та наслідки порушення строків виконання зобов`язань прямо передбачені умовами кредитного договору, який ОСОБА_1 добровільно підписала, що свідчить про те, що вона визнавала умови договору, як прийнятні. Тому посилання на інше розуміння загальної вартості кредиту не звільняє її від обов`язку належного виконання договору.
Зміст положення договору щодо нарахування процентів викладений однозначно, зрозуміло та не створює різних варіантів його розуміння, підстав для застосування правила тлумачення на користь споживача немає.
Крім того, позивачем не заявлялись вимоги про стягнення відсотків в порядку ст. 625 ЦК України, на що посилається відповідач у своєму відзиві.
При цьому, відповідачем належних та допустимих доказів виконання зобов`язань, ні перед первісним кредитором, ні перед позивачем, не надано.
З огляду на встановлене, повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача ТОВ «ФК «Солвентіс» заборгованості за кредитним договором №3804684 від 31.07.2020 року в розмірі 24040 грн, з яких: 4000 грн. - сума заборгованості за тілом кредиту, 20040 грн - заборгованість за процентами. В іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Розподіл судових витрат
Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд вирішує питання про розподіл судових витрат між сторонами. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивач ТОВ «ФК «Солвентіс» при зверненні до суду сплатив судовий збір в розмірі 2662,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією від 10.04.2026 (а.с.8).
Оскільки позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково на загальну суму 24 040 грн, що становить 86,97% від ціни позову (27 640 грн), тому на користь позивача з ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір, пропорційно задоволеним вимогам, в сумі 2 315,48 грн (2662,40 х 86,97%).
Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу, то суд прийшов до наступного висновку. 
Відповідно до частини другої статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Згідно з частиною четвертою статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частин п`ятої, шостої статті 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.
Подібні висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду, зокрема у постанові від 16 листопада 2022 року у справі № 910/7310/20.
В обґрунтування розміру понесених позивачем ТОВ «ФК «Солвентіс» витрат на правничу допомогу у розмірі 6 000 гривень до позовної заяви додано:
- договір про надання правової допомоги від 02 січня 2026 року №43657029/03, укладеного між ТОВ «ФК «Солвентіс» та ФОП ОСОБА_2 з додатковою угодою до нього №3804684 від 27.03.2026 (а.с.53-56);
- акт надання послуг від 27.03.2026 року ФОП ОСОБА_2 було надано послуги згідно Договору про надання правової допомоги №43657029/03 від 02.01.2026 року, Додаткової угоди. Сума наданих послуг відповідно до договору складає 6 000,00 грн (а.с.13);
- детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних ФОП ОСОБА_2 , необхідних для надання правничої допомоги за позовом ТОВ «ФК «Солвентіс» щодо стягнення кредитної заборгованості за договором про надання правової допомоги №43657029/03 від 02.01.2026 року, зокрема, усна консультація клієнта щодо обставин спірних правовідносин (0,5 год.) -250 грн; письмова консультація клієнта щодо спірних правовідносин (0,5 години) - 500 грн.; правовий аналіз спірних правовідносин та надання правових рекомендацій (консультацій) щодо захисту інтересів (1 година) - 1500 грн.; складання позовної заяви про стягнення кредитної заборгованості, в тому числі попередній орієнтовний розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи (2 години) - 3000 грн, формування додатків до позовної заяви (05 год.)- 750 грн., всього 6 000 гривень (а.с.57).
- свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю видане на ім`я Міньковської А.В. (а.с.52).
Відповідно до пункту 4.1. договору про надання правової допомоги від 02.01.2026 року 43657029/03, загальна вартість послуг складається з вартості наданих юридичних послуг (поточне супроводження), згідно тарифної сітки, вказаної в п. 4.8. договору, а також додаткову оплату, яка вказана в п. 4.9. договору.
Пунктом 4.5 договору передбачено, що оплата за даним договором здійснюється не пізніше 3 (трьох) банківських днів з моменту отримання клієнтом рахунку та/або підписання акту наданих послуг, якщо інші терміни та умови оплати не були узгоджені сторонами.
Згідно Акту наданих послуг від 27.03.2026 року сторони підтвердили факт надання ФОП ОСОБА_2 послуг відповідно до положень укладеного Договору про надання правничої допомоги №43657029/03 від 02.01.2026 року, жодна зі сторін не мають претензій по об`єму, якості та строкам виконання робіт одна до одної стосовно виконання ними Договору №43657029/03 від 02.01.2026 року. Оплата юридичних послуг виконавця здійснюється клієнтом у повному обсязі при підписанні відповідного акту (а.с.13).
У поданому відзиві відповідач просить зменшити розмір витрат на правничу допомогу вважаючи їх неспівмірними та необгрунтованими. 
Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони.
Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору.
Крім того, при визначенні розміру витрат на правничу допомогу на підставі поданих сторонами доказів, суд має виходити з критеріїв: їхньої реальності (тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності); розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін).
Чинне процесуальне законодавство не обмежує сторін спору жодними нормативними рамками у контексті очікуваного розміру компенсації їхніх витрат, пов`язаних із правничою допомогою адвоката. Отже, за умови дотримання визначеної законом процедури попереднього визначення суми судових витрат, а також порядку подання необхідного об`єму доказів на підтвердження понесених витрат, сторона може розраховувати на відшкодування витрат на правничу допомогу в повному розмірі.
Однак, беручи до уваги принцип співмірності, слід пам`ятати, що свобода сторін у визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу не є абсолютною та безумовною навіть у разі їхньої повної документальної доведеності.
Враховуючи складність справи, час, витрачений адвокатом на виконання наданих послуг, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, виходячи з конкретних обставин справи, зокрема ціни позову, суд вважає, що визначений позивачем розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 6000 грн є завищеним, тому слід обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для справи до 4000 грн, що є співмірним з наданим адвокатом обсягом послуг, які відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру.
Разом з тим, указаний розмір витрат на правову допомогу підлягає перерахунку, пропорційно задоволеним вимогам.
Отже стягненню з ОСОБА_1 на користь позивача підлягають витрати на професійну правничу допомогу пропорційно розміру задоволеної частини позовних вимог (86,97 %) у розмірі 3 478,80 грн (4 000 грн х 86,97 %).
Керуючись ст. 526,625,626,628,1049,1050,1054 ЦК України та ст. ст. 12, 76-81, 141, 259, 263-265, 268, 274-279 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс» (код ЄДРПОУ 43657029, НОМЕР_3 в АТ «СЕНС БАНК», МФО: 300346, адреса місцязнаходження: 07406, м. Бровари, вул. Симона Петлюри, буд. 21/1, Київської області) заборгованість за кредитним договором №3804684 від 31.07.2020 року в розмірі 24 040 (двадцять чотири тисячі сорок) гривень 00 копійок.
Стягнути з  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс» (код ЄДРПОУ 43657029, НОМЕР_3 в АТ «СЕНС БАНК», МФО: 300346, адреса місцязнаходження: 07406, м. Бровари, вул. Симона Петлюри, буд. 21/1, Київської області) судові витрати по сплаті судового збору у сумі 2 315 (дві тисячі триста п`ятнадцять) гривень 48 копійки та витрати на правничу допомогу в розмірі 3 478 (три тисячі чотириста сімдесят вісім) гривень 80 копійок. 
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне найменування учасників процесу:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс», код ЄДРПОУ 43657029, адреса місцязнаходження: 07406, м. Бровари, вул. Симона Петлюри, буд. 21/1, Київської області.
Відповідач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Повне судове рішення складено 21.08.2026 року.

Суддя        Т.М.Ковальчук