ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2026 р. 	Справа № 440/10989/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Мінаєвої К.В.,
Суддів: Ральченка І.М. , Катунова В.В. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 06.05.2026 (головуючий суддя І інстанції: В.І. Бевза, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039) по справі № 440/10989/25
за позовом ОСОБА_1 
до  ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1   
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
І. Зміст позовних вимог та їх обґрунтування.
ОСОБА_1 (далі – позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 в особі ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 в особі ІНФОРМАЦІЯ_1 , що полягає у невнесенні до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів інформації про визнання ОСОБА_1 непридатним до військової служби та про виключення з військового обліку;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 в особі ІНФОРМАЦІЯ_1 внести відомості до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів про визнання ОСОБА_1 непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку, відповідно до відомостей, зазначених у тимчасовому посвідченні військовозобов`язаного серії НОМЕР_1 , виданому 11.07.2016.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 30.06.2016 ОСОБА_1 було знято з обліку ІНФОРМАЦІЯ_3 та виключено з військового обліку, про що свідчить запис у тимчасовому посвідченні. Разом з тим, після формування в застосунку «Резерв+» електронного військово-облікового документа позивачем було виявлено недостовірну інформацію щодо перебування його на військовому обліку. Звернувшись до ІНФОРМАЦІЯ_4 , позивач отримав відповідь про те, що у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України всі документи знаходяться на тимчасово окупованій території, тому для внесення даних до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів запропоновано звернутись з оригіналом військово-облікового документа, паспорта, медичних документів до ІНФОРМАЦІЯ_5 за місцем реєстрації. Надалі позивач скерував до ІНФОРМАЦІЯ_1 заяву про внесення до Реєстру інформацію про визнання ОСОБА_1 непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку, на що отримав відповідь про відсутність підстав для внесення змін з огляду за ненадання протоколу засідання військово-лікарської комісії. Позивач вважає, що невнесення відомостей у Реєстр про виключення позивача з військового обліку у зв`язку з неналежним виконанням посадовими особами відповідача певних етапів процедури такого виключення суперечить принципу правової визначеності.
ІІ. Зміст рішення суду першої інстанції.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 06.05.2026 адміністративний позов залишено без задоволення.
Ухвалюючи судове рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що без доказів наявності проходження позивачем військово-лікарської комісії неможливо встановити дотримання належної правової процедури виключення позивача із військового обліку 11.07.2016 неможливо. Фактичні та реальні перешкоди у позивача для проходження військово-лікарської комісії відповідача, як особи з інвалідністю з дитинства третьої групи, яка має відстрочку від призову, для підтвердження правових підстав виключення із військового обліку відсутні. Довідку із постановою ВЛК про непридатність позивача до військової служби із виключенням з військового обліку, сторони не надали, яка повинна бути в наявності у позивача також. Водночас наявність виключно відміток у паперовому військово-обліковому документі про виключення позивача із військового обліку не підтверджує проходження позивачем процедури військово-лікарської комісії та виключення із військового обліку, оскільки такі факти і обставини повинні підтверджуватись відповідними доказами, визначеними у Положенні №402.
Відтак, під час розгляду справи в суді першої інстанції не встановлені порушення відповідачем процедури військового обліку позивача щодо позивача чи очевидних порушень порядку реалізації повноважень відповідачем, а також суду не надані докази, що встановлюють протиправність дій відповідача, відповідно до чинного законодавства щодо правил військового обліку, у зв`язку з чим позов не підлягає задоволенню.
ІІІ. Підстави апеляційного оскарження та їх обґрунтування.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 06.05.2026 року у справі № 440/10989/25 повністю; ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на те, що у Положенні 402 відсутня імперативна норма про зобов`язання ВЛК видати довідку особі, яка визнана непридатною з виключенням з військового обліку, що зумовлює помилковість доводів суду першої інстанції в цій частині. Крім того, станом на дату проходження Позивачем медичного огляду у 2016 році, дані записувалися в Книгу протоколів засідань ВЛК (ЛЛК), а зміст постанови переносився у військово-обліковий документ.
Скаржник зауважує також про грубу підміну статусу апелянта. Станом на дату виключення з обліку (30.06.2016) апелянту (03.05.1999 р.н.) було лише 17 років, він перебував у правовому статусі призовника, а не військовозобов`язаного чи військовослужбовця. Апелянт надав суду саме той документ, який передбачений чинним на той час законодавством, а саме тимчасове посвідчення серії НОМЕР_1 від 11.07.2016, у якому належним чином зафіксовано зміст постанови ВЛК про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку, скріплений підписом компетентної посадової особи та гербовою печаткою. Покладення на апелянта обов`язку володіти додатковою «довідкою», видача якої в 2016 році взагалі не була передбачена законом для його категорії, є порушенням права на справедливий суд.
Автор апеляційної скарги зауважує, що суд першої інстанції залишив поза увагою той факт, що відповідач у наданому витягу з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (ЄДРПВР) «Оберіг» вже фактично зафіксував інформацію про виключення позивача з військового обліку, зокрема, у графі «Службові відмітки» Реєстру чітко зазначено: «Був виключений з в/о 30.06.2016 року ст. 31а...». Заперечення відповідача зводяться виключно до «технічної неможливості» актуалізувати статус через те, що інтерфейс системи «Оберіг» нібито вимагає обов`язкового заповнення полів щодо номера та дати протоколу ВЛК, проте технічні обмеження чи недоліки програмного забезпечення державного реєстру не можуть бути підставою для обмеження матеріальних прав громадянина..
ІV. Провадження в суді апеляційної інстанції та виклад позиції інших учасників справи.
01.06.2026 до суду надійшов відзив ІНФОРМАЦІЯ_1 на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що під час розгляду справи у суді першої інстанції наголошувалось, що для внесення зміни до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів щодо ОСОБА_1 , необхідно надати протокол засідання військово-лікарської комісії, відповідно якого позивач був визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку. Без наявного протоколу засідання військово-лікарської комісії неможливо внести зміни до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, оскільки заповнення поля щодо номеру та дати протоколу є обов`язковою умовою при внесення змін виключення військовозобов`язаних з військового обліку. Відповідач погоджується з висновками суду першої інстанції, просить залишити рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 06.05.2026 без змін.
01.06.2026 судом також отримано відповідь на відзив, в якій представник позивача додатково вказує, що відповідачем не було надано жодних доказів щодо неавтентичності військово-облікового документа чи наявності процедурних порушень з боку ІНФОРМАЦІЯ_6 . Внесення до Реєстру «Оберіг» службової відмітки: «Був виключений з в/о 30.06.2016 року ст. 31а» свідчить про безумовне визнання державою в особі уповноваженого органу правового статусу позивача. Покладення на позивача обов`язку надати документ, який ніколи не видавався і не мав бути виданий позивачу, доступ до якого втрачено державою, порушує право на справедливу процедуру.
Учасники справи повідомлені про перегляд рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 06.05.2026 судом апеляційної інстанції належним чином шляхом отримання ними копій ухвал Другого апеляційного адміністративного суду про відкриття апеляційного провадження та про призначення даної справи до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження: позивач – засобами поштового зв`язку (до суду повернувся конверт із зазначенням причини невручення «відсутній за вказаною адресою»), представник позивача та відповідач – вручено в електронному кабінеті учасників справи.
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) розглядає справу без повідомлення учасників справи (у порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. З урахуванням вимог частини четвертої статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
V. Обставини, встановлені судом.
Відповідно до змісту тимчасового посвідчення НОМЕР_1 від 11.07.2016 (дійсне до видачі військового квитка), виданого військовим комісаром ІНФОРМАЦІЯ_6 , військовозобов`язаний ОСОБА_1 прийнятий на тимчасовий облік запасу Збройних Сил України ВОС №999000 «А», без військової підготовки, непридатний до військової служби. На зворотному боці посвідчення зазначено, що 18 лютого 2016 року рішенням комісії з питань приписки визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку за ст.31 «а» Нак. МОУ №402/2008. Містяться відмітки: 30.06.2016 взятий на облік ІНФОРМАЦІЯ_7 ; 30.06.2016 знятий з обліку ІНФОРМАЦІЯ_7 , виключений з військового обліку.
Згідно з посвідченням серії НОМЕР_2 позивачу призначено державну соціальну допомогу як особа з інвалідністю з дитинства.
03.07.2025 представник позивача звернулась до ІНФОРМАЦІЯ_8 із адвокатським запитом, в якому просила надати належним чином засвідчену копію витягу з Протоколу засідання військово-лікарської комісії та Постанови військово-лікарської комісії, яка слугувала правовою підставою для виключення 30.06.2016 з військового обліку ОСОБА_1 .
Листом від 09.07.2025 №3289 ІНФОРМАЦІЯ_9 на адвокатський запит повідомив, що документація військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_6 (Книга протоколів засідань ВЛК, Постанови ВЛК, довідки ВЛК), а також облікова картка/особова справа військовозобов`язаного на зберіганні у ІНФОРМАЦІЯ_10 ( ІНФОРМАЦІЯ_11 реорганізовано у ІНФОРМАЦІЯ_10 ) відсутні у зв`язку зі збройною агресією російської федерації проти України, знаходяться на тимчасово окупованій території Луганської області. Для внесення даних до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів щодо виключення з військового обліку ОСОБА_1 необхідно з оригіналом військово-облікового документа, паспорта, медичних документів особисто звернутися до РТЦК та СП за місцем реєстрації.
18.07.2025 представник позивача звернулась до ІНФОРМАЦІЯ_5 із заявою про виправлення в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів помилку щодо ОСОБА_1 шляхом внесення інформації про визнання його непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку на підставі статті 31 «а» наказу Міністерства оборони України №402 від 14.08.2008.
Листом ІНФОРМАЦІЯ_1 від 25.07.2025 №4479 представника позивача повідомлено, що для внесення змін до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів щодо ОСОБА_1 необхідно надати протокол засідання військово-лікарської комісії, відповідно до якого ОСОБА_1 визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку. Без надання такого протоколу засідання військово-лікарської комісії неможливо внести зміни до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, оскільки заповнення поля щодо номеру та дати протоколу є обов`язковою умовою при внесення змін щодо виключення військовозобов`язаних з військового обліку.
Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо невнесення до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів інформації про визнання ОСОБА_1 непридатним до військової служби та про виключення з військового обліку, позивач звернувся до суду з цим позовом. 
VІ. Нормативне регулювання та оцінка суду апеляційної інстанції.
Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Статтею 17 Конституції України визначено, що захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.
Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.
Відповідно до статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який у подальшому неодноразово продовжувався та діє на даний час.
Указом Президента України від 24.02.2022 №69/2022 «Про загальну мобілізацію» постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.
Статтею 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 № 3543-ХІІ (далі – Закон №3543-ХІІ) визначено, що мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу.
За приписами частин першої-третьої статті 1 Закону України від 25.03.1992 №2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі – Закон №2232-XII) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; взяття громадян на військовий облік; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов (направлення) на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
За змістом частини дев`ятої статті 1 Закону №2232-XII щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники - особи, які підлягають приписці до призовних дільниць; призовники - особи, приписані до призовних дільниць; військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.
Відповідно до пункту 3 частини шостої статті 37 Закону №2232-ХІІ виключенню з військового обліку у районних (міських) військових комісаріатах (військовозобов`язаних Служби безпеки України у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, військовозобов`язаних Служби зовнішньої розвідки України у відповідному підрозділі Служби зовнішньої розвідки України) підлягають громадяни України, які: визнані непридатними до військової служби.
Так, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації (пункт 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №154 від 23.02.2022 (далі – Положення №154).
Згідно з пунктом 9 Положення №154 територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, зокрема, ведуть військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів; оформлюють та видають військово-облікові документи призовникам, військовозобов`язаним та резервістам; розглядають звернення військовослужбовців, працівників та членів їх сімей, а також громадян з питань, що належать до компетенції територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, а також ведуть прийом громадян, які звертаються із зазначених питань, видають необхідні довідки та інші документи.
Колегія суддів зазначає, що у зв`язку з проведенням заходів загальної мобілізації посадовими особами територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки здійснюється вивчення особових справ кожного військовозобов`язаного, який підлягає призову на військову службу під час мобілізації, внесення змін до їх облікових карток та відповідних відомостей про особу до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також приведення військово-облікових документів у відповідність з наявними відомостями та проставлення актуальних даних щодо придатності чи непридатності до військової служби.
Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 №1487 (далі – Порядок №1487) визначає механізм організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовий облік) центральними і місцевими органами виконавчої влади, іншими державними органами (далі - державні органи), органами місцевого самоврядування, органами військового управління (органами управління), військовими частинами (підрозділами) Збройних Сил та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, підприємствами, установами та організаціями, закладами освіти, закладами охорони здоров`я незалежно від підпорядкування і форми власності (далі - підприємства, установи та організації).
Відповідно до пункту 2 Порядку №1487 військовий облік є складовою змісту мобілізаційної підготовки держави. Він полягає у цілеспрямованій діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій щодо: фіксації, накопичення та аналізу наявних людських мобілізаційних ресурсів за військово-обліковими ознаками; здійснення заходів із забезпечення виконання встановлених правил військового обліку призовниками, військовозобов`язаними та резервістами; подання відомостей (персональних та службових даних) стосовно призовників, військовозобов`язаних та резервістів до органів ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
У силу пункту 16 Порядку №1487 військовий облік поділяється на облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів, з урахуванням обсягу та деталізації - на персонально-якісний, персонально-первинний та персональний.
Персонально-якісний військовий облік передбачає облік відомостей (персональних та службових даних) стосовно призовників, військовозобов`язаних та резервістів за задекларованим (зареєстрованим) місцем проживання, які узагальнюються в облікових документах та вносяться до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Ведення персонально-якісного військового обліку покладається на відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, органи СБУ, відповідні підрозділи розвідувальних органів.
За змістом пункту 79 Порядку №1487 районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки: організовують та ведуть військовий облік на території адміністративно-територіальної одиниці; здійснюють взяття, зняття або виключення з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів у випадках, передбачених законодавством; організовують та забезпечують зберігання облікової документації призовників, військовозобов`язаних та резервістів, персональних даних, які містяться в них; виконують функції з ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Пунктом 81 Порядку №1487 визначено, що взяття на військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів у районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, органах СБУ, відповідних підрозділах розвідувальних органів здійснюється за їх особистої присутності (крім випадків, визначених у пунктах 15, 15-1 цього Порядку та підпункті 10-1 пункту 1 додатка 2). При цьому взяття на військовий облік здійснюється за умови наявності паспорта громадянина України (паспорта громадянина України для виїзду за кордон у випадку подання заяви про взяття на військовий облік через закордонну дипломатичну установу України згідно з підпунктом 10-1 пункту 1 додатка 2) та військово-облікового документа у разі, якщо він видавався та не був втрачений.
Особиста присутність призовників, військовозобов`язаних та резервістів для зняття або виключення з військового обліку у районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, органах СБУ, відповідних підрозділах розвідувальних органів не обов`язкова.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що Порядок № 1487 чітко розмежовує процедури взяття на військовий облік та зняття (виключення) з нього. Якщо для взяття на військовий облік законодавством встановлено обов`язкову особисту присутність особи, то щодо зняття або виключення з військового обліку така вимога відсутня.
Закон України від 16.03.2017 № 1951-VIII «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» (далі - Закон № 1951-VIII) визначає правові та організаційні засади створення, функціонування Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, регулює відносини у сфері державної реєстрації громадян України, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави, та осіб, приписаних до призовних дільниць (далі - призовники, військовозобов`язані та резервісти).
Відповідно до статті 1 Закону № 1951-VIII Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Реєстр) - інформаційно-комунікаційна система, призначена для збирання, зберігання, обробки та використання даних про призовників, військовозобов`язаних та резервістів, створена для забезпечення військового обліку громадян України.
Основними завданнями Реєстру відповідно до статті 2 Закону № 1951-VIII є: 1) ідентифікація призовників, військовозобов`язаних, резервістів та забезпечення ведення військового обліку громадян України; 2) інформаційне забезпечення комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань особовим складом у мирний час та в особливий період; 3) інформаційне забезпечення громадян України, у тому числі осіб, звільнених з військової служби, які мають право на пенсію, та членів сімей загиблих військовослужбовців відомостями щодо виконання ними військового обов`язку.
На підставі пунктів 1, 2 частини першої статті 3 Закону № 1951-VIII основними засадами ведення Реєстру є: обов`язковість та своєчасність внесення до Реєстру передбачених цим Законом відомостей про призовників, військовозобов`язаних та резервістів; повнота та актуалізація відомостей Реєстру про призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Відповідно до частини першої статті 5 Закону № 1951-VIII держателем Реєстру є Міністерство оборони України (далі - Держатель Реєстру), розпорядником Реєстру є Генеральний штаб Збройних Сил України (далі - розпорядник Реєстру), а Служба безпеки України та розвідувальні органи України є органами адміністрування та ведення Реєстру. Адміністратором Реєстру є Держатель Реєстру.
Згідно із частиною п`ятою статті 5 Закону № 1951-VIII органами адміністрування Реєстру в межах своїх повноважень є: уповноважений орган адміністрування держателя Реєстру; оперативні командування; територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя; Центральне управління Служби безпеки України; відповідні підрозділи розвідувальних органів України.
Частиною восьмою статті 5 Закону № 1951-VIII визначено, що органами ведення Реєстру є Міністерство оборони України, районні (об`єднані районні), міські (районні у місті, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, Центральне управління Служби безпеки України та регіональні органи Служби безпеки України, відповідні підрозділи розвідувальних органів України.
Відповідно до частини дев`ятої статті 5 Закону № 1951-VIII органи ведення Реєстру забезпечують ведення Реєстру та актуалізацію його бази даних.
Згідно з частиною першою статті 6 Закону № 1951-VIII до Реєстру вносяться, обробляються та зберігаються в базі даних Реєстру такі відомості:
1) персональні дані призовників, військовозобов`язаних та резервістів;
2) службові дані призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Пунктом 17-1 частини першої статті 7 Закону № 1951-VIII передбачено, що до персональних даних призовника, військовозобов`язаного та резервіста належать відомості про результати медичних оглядів, що проводяться з метою визначення придатності до виконання військового обов`язку.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 9 Закону № 1951-VIII призовник, військовозобов`язаний та резервіст має право, зокрема, звертатися в порядку, встановленому адміністратором Реєстру, до відповідного органу ведення Реєстру з мотивованою заявою щодо неправомірного включення (невключення) до Реєстру запису про себе, виправлення недостовірних відомостей Реєстру.
На підставі частин другої, третьої статті 13 Закону № 1951-VIII відомості про громадян України, які не є призовниками, військовозобов`язаними та резервістами, знищуються суб`єктами Реєстру відповідно до Порядку ведення Реєстру, затвердженого держателем Реєстру.
До Реєстру вносяться відомості, визначені статтею 6 цього Закону, одержані від призовників, військовозобов`язаних та резервістів або шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, передбачені частиною третьою статті 14 цього Закону.
Відповідно до частини першої статті 14 Закону № 1951-VIII ведення Реєстру включає:
1) внесення запису про призовників, військовозобов`язаних та резервістів до бази даних Реєстру для взяття на облік або при відновленні на військовому обліку з перевіркою відповідності персональних та службових даних призовників, військовозобов`язаних та резервістів існуючим обліковим даним;
2) внесення змін до персональних та службових даних призовників, військовозобов`язаних, резервістів на підставі відомостей органів виконавчої влади, інших державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, закладів освіти незалежно від підпорядкування і форми власності, а також відомостей, що подаються органу ведення Реєстру призовниками, військовозобов`язаними, резервістами;
3) знищення повторного запису Реєстру в разі його виявлення.
Згідно з частиною третьою статті 14 Закону № 1951-VIII актуалізація бази даних Реєстру здійснюється на підставі відомостей, що вносяться органами ведення Реєстру, а також шляхом електронної інформаційної взаємодії (обміну відомостями) між Реєстром та інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, передбачені цією частиною.
Надання громадянам України інформації відповідно до статті 9 цього Закону здійснюється згідно з Порядком ведення Реєстру, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та/або шляхом електронної інформаційної взаємодії через інформаційні (інформаційно-комунікаційні) системи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері цифровізації, відповідно до законодавства про електронну інформаційну взаємодію (частина четверта статті 14 Закону № 1951-VІІІ).
На підставі пункту 1 Порядку оформлення (створення) та видачі військово-облікового документа для призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 559 (далі - Порядок № 559), військово-обліковий документ є документом, що визначає належність його власника до виконання військового обов`язку, який оформляється (створюється) та видається громадянину України, який є призовником, військовозобов`язаним або резервістом, у тому числі, якщо він був виключений з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів відповідно до пунктів 3 і 4 частини шостої статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та не отримував такий документ до набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 559 «Про затвердження Порядку оформлення (створення) та видачі військово-облікового документа для призовників, військовозобов`язаних та резервістів і форми такого документа».
Пунктом 4 Порядку № 559 передбачено, що у разі невідповідності відомостей, зазначених у посвідченні призовника, тимчасовому посвідченні військовозобов`язаного, військовому квитку осіб рядового, сержантського і старшинського складу та військовому квитку офіцера запасу, відомостям, що містяться у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, громадянин України для внесення відповідних змін:
- у паперовій формі - повинен звернутися до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу (органу СБУ, розвідувального органу) за місцем перебування на військовому обліку;
в електронній формі - повинен скористатися засобами електронного кабінету призовника, військовозобов`язаного, резервіста для звернення до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу за місцем перебування на військовому обліку.
Зміни вносяться протягом п`яти робочих днів з дня реєстрації заяви.
Військово-обліковим документом призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також громадян, виключених з військового обліку відповідно до пунктів 3 та 4 частини шостої статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», в електронній формі (далі - військово-обліковий документ в електронній формі) є відображення в електронній формі відомостей про громадянина України, що містяться в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також відомостей щодо звернення або повідомлення про вчинення адміністративного або кримінального правопорушення до Національної поліції.
У пункті 8 Порядку № 559 визначено, що військово-обліковий документ в електронній формі містить такі відомості з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (за наявності), зокрема: відомості про результати медичних оглядів, що проводилися з метою визначення придатності до виконання військового обов`язку (підпункт 7); відомості про перебування на військовому обліку (найменування територіального центру комплектування та соціальної підтримки, у якому громадянин перебуває або знятий (виключений) з військового обліку, та підстава зняття (виключення) з військового обліку) (підпункт 12).
З наявного в матеріалах справи військово-облікового документа позивача, сформованого у застосунку «Резерв+» датою 28.06.2025, наявна інформація про те, що ОСОБА_1 є військовозобов`язаним та перебуває на обліку.
З огляду на зазначені вище нормативні положення ІНФОРМАЦІЯ_5 є відповідальною особою за ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, внесення до нього змін, у тому числі й щодо виключення з військового обліку із зазначенням підстав для такого виключення.
Колегією суддів встановлено, що ОСОБА_1 був взятий на облік ІНФОРМАЦІЯ_7 та знятий з виключенням з військового обліку, оскільки 18 лютого 2016 року рішенням комісії з питань приписки визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку за статтею 31 «а» наказу Міністерства оборони України від 14.08.2008 №402, про що зроблено запис у тимчасовому посвідченні НОМЕР_1 від 11.07.2016.
У зв`язку із відсутністю в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів даних про виключення позивача з військового обліку із зазначенням підстав, представник позивача звернулась до ІНФОРМАЦІЯ_5 із заявою від 18.07.2025 про внесення до Реєстру інформації, що позивач визнаний непридатним до військової служби та виключений з обліку. Разом з тим, відповідач відмовив з підстав відсутності протоколу засідання військово-лікарської комісії, відповідно до якого ОСОБА_1 визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку, оскільки без надання такого протоколу внесення змін (за відсутності його номеру та дати) до Реєстру є неможливим.
При цьому, як з`ясовано з листа ІНФОРМАЦІЯ_8 від 09.07.2025 №3289, документація військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_6 (Книга протоколів засідань ВЛК, Постанови ВЛК, довідки ВЛК), а також облікова картка/особова справа військовозобов`язаного на зберіганні у ІНФОРМАЦІЯ_10 ( ІНФОРМАЦІЯ_11 реорганізовано у ІНФОРМАЦІЯ_10 ) відсутні у зв`язку зі збройною агресією російської федерації проти України, знаходяться на тимчасово окупованій території Луганської області.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що посадові особи, відповідальні за оформлення та заповнення тимчасового посвідчення військовозобов`язаного позивача, проставленням свого підпису, скріпленим печаткою цього військового комісаріату, підтвердили достовірність внесених даних, у тому числі й щодо непридатності позивача до військової служби та виключення його з військового обліку, підтвердили дотримання визначеної законодавством процедури, яка передувала внесенню цих даних, а також наявність визначених законом підстав для виключення позивача з військового обліку через непридатність за станом здоров`я, у зв`язку з чим неприйнятними є доводи відповідача про неможливість внесення змін до Реєстру внаслідок відсутності документації щодо військового обліку та проходження військово-лікарської комісії, зокрема, протоколу засідання військово-лікарської комісії.
Матеріали справи не містять доказів визнання нечинним тимчасового посвідчення позивача чи притягнення до відповідальності осіб, які оформили та видали його позивачу, тому такий є належним доказом того, що позивач не має статусу військовозобов`язаного, виключений з військового обліку військовозобов`язаних через непридатність до військової служби за станом здоров`я з 30.06.2016.Колегія суддів враховує правову позицію, викладену у пунктах 37-39 постанови Верховного Суду від 21.05.2025 у справі № 280/2880/24, відповідно до якої законодавець виокремлює поняття «зняття з військового обліку» та «виключення з військового обліку», при цьому, при знятті з військового обліку Законом передбачено можливість повторного взяття військовозобов`язаного на такий облік. Отже, різними є як підстави, так і правові наслідки зняття або виключення з військового обліку. З аналізу положень Закону № 2232-XII висновується, що громадяни, які підлягають виключенню з військового обліку, втрачають статус військовозобов`язаного, в той же час зняті з військового обліку продовжують перебувати в статусі військовозобов`язаних.
Отже, після виключення позивача з військового обліку на підставі статті 31 «а» наказу Міністерства оборони України від 14.08.2008 №402 як непридатного до військової служби відповідач не мав правових та фактичних підстав повторно взяти його на військовий облік.
Колегія суддів зауважує, що відповідно до положень Порядку №1487 відповідальними за організацію та забезпечення зберігання облікової документації військовозобов`язаних, персональних даних, які в них містяться, збереження підтвердних документів, що стали підставою для виключення з військового обліку військовозобов`язаних, а також своєчасне внесення даних про військовозобов`язаного, у тому числі й про виключення з військового обліку із зазначенням підстав, до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, є саме територіальні центри комплектування та соціальної підтримки громадян.
З наведеного слідує, що тягар настання несприятливих наслідків через невиконання (не належне виконання) територіальним центром комплектування та соціальної підтримки своїх обов`язків, у тому числі й щодо своєчасного внесення даних про військовозобов`язаного до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, не може покладатися на позивача та створювати для нього додаткові обов`язки щодо повторного постановлення на військовий облік військовозобов`язаного за відсутності законодавчо визначених для цього підстав та проходження військово-лікарської комісії з метою підтвердження раніше встановленої непридатності до військової служби за станом здоров`я.
Крім того, суд апеляційної інстанції враховує, що протокол засідання військово-лікарської комісії, відсутністю якого зумовлена відмова відповідача у внесенні відповідних змін до Реєстру, відповідно до інформації ІНФОРМАЦІЯ_8 перебуває на тимчасово окупованій території України, у зв`язку з чим позивач об`єктивно позбавлений можливості його отримати.
Посилання відповідача на технічну неможливість внесення відповідних змін до Реєстру, зокрема, через неможливість зазначення дати та номеру протоколу ВЛК, також є необґрунтованими, оскільки недоліки функціонування інформаційно-комунікаційної системи не можуть покладатися на особу та бути підставою для обмеження її прав.
Оскільки позивач перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_12 , тому відповідальним за внесення відомостей до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів про виключення позивача з військового обліку на підставі пункту 3 частини шостої статті 37 Закону № 2232-ХІІ є саме відповідач.
Підсумовуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність щодо невнесення відомостей про виключення з військового обліку військовозобов`язаних ОСОБА_1 до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів інформації про визнання його непридатним до військової служби та про виключення його з військового обліку.
Судом першої інстанції означеного враховано не було, що призвело до помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог у цій частині.
Суд зауважує, що спосіб відновлення порушеного права позивача має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.
Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Зазначена позиція повністю кореспондується з висновками Європейського суду з прав людини, відповідно до яких, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності «небезпідставної заяви» за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).
Отже, «ефективний засіб правого захисту» в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату.
З урахуванням викладеного колегія суддів вважає ефективним способом захисту порушеного права позивача саме зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_5 внести до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів інформацію про визнання ОСОБА_1 непридатним до військової служби та про виключення його з військового обліку військовозобов`язаних у зв`язку із непридатністю до військової служби за станом здоров`я з 30.06.2016.
В аспекті оцінки інших аргументів учасників справи колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини і зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, однак його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994 у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain), заява № 18390/91, пункт 29; рішення від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України» (Pronina v. Ukraine), заява № 63566/00, пункт 23; рішення від 28.01.2011 (остаточне) у справі «Трофимчук проти України», заява № 4241/03, пункт 54; рішення від 21.01.1999 у справі «Гарсія Руїз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, пункт 26). Хоча національний суд і має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, але орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення від 01.07.2003 у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, пункт 36).
Наведене дає підстави для висновку, що доводи сторін у кожній справі повинні оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Відтак, решта доводів та аргументів сторін не потребує окремої оцінки суду, оскільки зроблених судом висновків не спростовують.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 315 КАС України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно з пунктом 2 частини першої статті 315 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Відповідно до пунктів 1, 4 частини першої статті 317 КАС України неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права є підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення.
Враховуючи, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, колегія суддів вважає, що Полтавського окружного адміністративного суду від 06.05.2026 по справі № 440/10989/25 підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову.
VІІ. Судові витрати.
Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Згідно з частиною шостою статті 139 КАС України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
З матеріалів справи встановлено, що позивач сплатив судовий збір за подання адміністративного позову у розмірі 1211,20 грн (квитанція про сплату №8832-5477-0806-3716 від 07.08.2025), за подання апеляційної скарги – 1816,50 грн (квитанція про сплату № MQQK-D51Y-2TDE від 19.05.2026).
Таким чином, з огляду на прийняття рішення про задоволення позовних вимог, судові витрати по сплаті судового збору в суді першої інстанції та в суді апеляційної інстанції підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - відповідача. 
Керуючись статтями 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 06.05.2026 по справі №440/10989/25 скасувати.
Ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо невнесення відомостей про виключення з військового обліку військовозобов`язаних ОСОБА_1 до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів інформації про визнання його непридатним до військової служби та про виключення його з військового обліку.
Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 внести до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів інформацію про визнання ОСОБА_1 непридатним до військової служби та про виключення його з військового обліку військовозобов`язаних у зв`язку із непридатністю до військової служби за станом здоров`я з 30.06.2016.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги у сумі 3027,70 (три тисячі двадцять сім гривень 70 копійок). 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя 		К.В. Мінаєва 	
Судді	   	І.М. Ральченко   В.В. Катунов