Справа №601/1895/26 
Провадження № 1-кп/601/285/2026 
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 липня 2026 року 
Кременецький районний суд Тернопільської області в складі: 
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 
прокурора ОСОБА_3 
обвинуваченого ОСОБА_4 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Кременець кримінальне провадження за № 12026211010000182 від 20.04.2026 року про обвинувачення:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, неодруженого, з середньою освітою, непрацюючого, не депутата , раніше не судимого,-
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Постановою Кременецького районного суду Тернопільської області від 10.03.2026 у справі № 601/422/26, провадження №3/601/183/2026 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 3, 5 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу розміром 40 800 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5 (п`ять) років.
Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ст. 298 КУпАП судові рішення, якою є постанова суду про накладення адміністративного стягнення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання на всій території України.
Однак, ОСОБА_4 достовірно знаючи про те, що постановою Кременецького районного суду Тернопільської області від 10.03.2026 у справі № 601/422/26, провадження №3/601/183/2026 його визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 3, 5 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу розміром 40 800 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5 (п`ять) років, достовірно знаючи про те, що вказана постанова набрала законної сили 24 березня 2026 року, будучи ознайомленим зі змістом такої постанови та маючи реальну можливість її виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до якого судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, 19 квітня 2026 року близько 17 год 22 хв, здійснював рух автодорогою в межах вулиці Шевченка, с. Плоске, Кременецького району, Тернопільської області, в напрямку до м. Кременець, Кременецького району, Тернопільської області, а саме керував транспортним засобом марки «ВАЗ» моделі «2104», державний реєстраційний номер « НОМЕР_1 » і був зупинений працівниками СРПП Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області на підставі п.п.1,3 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію».
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України, визнав повністю за обставин, що вказані в обвинувальному акті, щиро розкаявся та пояснив, що йому було відомо про постанову суду, якою його позбавлено водійських прав, однак весною 2026 після обіду він керував автомобілем марки «Ваз» та в с. Плоске Кременецького району був зупинений працівниками поліції. Штраф за постановою суду він не оплатив у зв`язку із фінансовими трутнощами. Відносно міри покарання покладається на розсуд суду. Щиро розкаюється у вчиненому.
Прокурор в судовому засіданні просив визнати обвинуваченого ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік із застосуванням статті 75 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_4 , визнавши свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України, за обставин, викладених в обвинувальному акті, повністю погодився зі всіма зібраними в процесі досудового розслідування доказами, що її підтверджують, відмовився від їх дослідження під час судового розгляду.
Суд, з`ясувавши думку учасників судового розгляду щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, згідно ч.3 ст.349 КПК України визнав не доцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються , з`ясувавши при цьому, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.
Таким чином, оцінивши в сукупності всі фактичні обставини справи, суд приходить до переконання про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, яке слід кваліфікувати за ч.1 ст.382 КК України умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд відповідно до ст.50, 65 КК України враховує: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, який вперше притягується до кримінальної відповідальності ,на обліку в лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно.
Обставинами, згідно ст. 66 КК України, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 суд визнає – щире каяття.
Обставин, визначених ст. 67 КК України, які б обтяжували покарання обвинуваченого судом не встановлено.
З урахуванням наведеного , та тієї обставини, що обвинувачений, непрацевлаштований, немає джерел доходу, штрафи, які знаходяться в примусовому відділі ДВС в Кременецькому районі не сплачені, що свідчить про неможливість сплати ним штрафу, а тому суд вважає за доцільне призначити йому покарання в межах санкції статті у виді позбавлення волі.
Із урахуванням ступеня тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, обставин даного кримінального провадження, особи винного, який щиро розкаявся, вперше притягується до кримінальної відповідальності, добровільно перерахував грошові кошти на підтримку ЗСУ в розмірі 5000 грн (квитанція від 12.05.2026), суд вважає за можливе на підставі ст.75 КК України звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк із покладенням відповідних обов`язків передбачених ч.1 ст.76 КК України. 
Вищевказане покарання, суд вважає необхідним та достатнім для досягнення мети не лише кари за вчинене обвинуваченим, а й буде слугувати для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів як обвинуваченим, так і іншими особами.
На підставі наведеного та керуючись ст. 370, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4  визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому 1 (один) рік іспитового строку.
Згідно з п.п.1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4  наступні обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Тернопільського апеляційного суду через Кременецький районний суд Тернопільської області, шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий: