Справа № 645/9369/25
Провадження № 2/645/1094/26

Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

22 липня 2026 року Немишлянський районний суд міста Харкова у складі: головуючого - судді Ульяніч І.В., при секретарі - Циганок В.М., учасники справи: учасники справи: позивач ОСОБА_1 , представник позивача Гончаров С.І. , представник відповідача, третя особа - не з`явились, 
розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м.Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Харківської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом, третя особа: Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Пейчева Вікторія В`ячеславівна,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить суд визнати за позивачем право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 ..
В обґрунтування позову позивач зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивача ОСОБА_3 . Після його смерті відкрилася спадщина, зокрема на житловий будинок АДРЕСА_1 . Від шлюбу сторони мають дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Позивач зазначає, що інших спадкоємців, крім неї немає, оскільки діти померлого надали нотаріусу Заяви про відмову від спадщини на користь позивачки. Позивач звернулася до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Пейчевої В.В. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 , однак постановою нотаріуса їй відмовлено у видачі свідоцтва щодо житлового будинку, оскільки договір купівлі-продажу № НЗ-734 від 09.09.1995 р., посвідчений Харківською товарною біржею та зареєстрований 15.09.1995 року у Харківському міському бюро технічної інвентаризації за реєстровим № В-12729, не був нотаріально посвідчений і не може бути прийнятий як правовстановлюючий документ. Позивачка зазначала, що спадкодавець набув право власності на спірний житловий будинок, на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна № НЗ-734 від 09.09.1995 року, укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 , який був зареєстрований Харківською товарною біржею 09.09.1995 року, а право власності - у Харківському міському БТІ 15.09.1995 року, за реєстровим № В-12729. На обґрунтування позову позивачка посилалася на те, що на час укладення договору існувала колізія між частиною першою статті 227 ЦК УРСР та частиною другою статті 15 Закону України «Про товарну біржу» № 1956-XII, а також посилалась на рішення Конституційного Суду України від 03.10.1997 року № 4-зп, у зв`язку з чим вважала, що спадкодавець правомірно набув право власності на спірний будинок, а відсутність нотаріального посвідчення договору не позбавляє її права на оформлення спадщини.
Ухвалою Немишлянського районного суду міста Харкова від 26.12.2025 року відкрито загальне позовне провадження по вказаній справі, справу призначено до розгляду у підготовче судове засідання.
Ухвалою суду від 21.04.2026 року закрито підготовче судове засідання, справу призначено до розгляду по суті. 
Рух по справі відображено в ухвалі про закриття підготовчого судового засідання. 
Ухвалою суду від 22.07.2026 року задоволено клопотання позивача про повернення позивачу заяви про уточнення позовних вимог від 26.03.2026 року.
У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та представник позивача - адвокат Гончаров С.І. позовні вимоги підтримали у повному обсязі, надавши пояснення аналогічні викладеним у позові. Просили задовільнити позовні вимоги у повному обсязі. 
Представник відповідача Харківської міської ради у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив.
Третя особа ОСОБА_7  у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце слухання справи була повідомлена своєчасно та належним чином, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. 
Суд, вислухавши пояснення позивача, представника позивача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.
В судовому засіданні встановлено, що 12.07.1986 року ОСОБА_3 уклав шлюб з ОСОБА_8 , після укладення шлюбу прізвище дружині змінено на « ОСОБА_9 », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб Серії НОМЕР_1 .
Від шлюбу подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_1 мають повнолітніх дітей, а саме: доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (свідоцтво про народження Серії НОМЕР_2 ) та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 ).
ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу нерухомості №НЗ-734 від 09.09.1995 року придбав у ОСОБА_10 житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , житловою площею 25,7 кв.м., загальною площею 54,1 кв.м.. Угода була зареєстрована Харківською Товарною біржою 09.09.1995 року, що підтверджується копією Договора НЗ-734 від 09.09.1995 року.
Відповідно до технічного паспорта на житловий будинок АДРЕСА_1 (інвентарний № 54741) власником будинку зазначений ОСОБА_3 .
Відповідно до будинкової книги за адресою: АДРЕСА_1 , за вказаною адресою були зареєстровані та проживали: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Відповідно до Звіту про визначення ринкової вартості житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , складеного ТОВ «Оцінка 24», ринкова вартість зазначеного нерухомого майна станом на 09.02.2026 року становить 1 741 600,00 грн. 
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії НОМЕР_4 .
Відповідно до матеріалів Спадкової справи №16/2025, заведеної після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , 27.03.2025 року з заявою про прийняття спадщини звернулась дружина померлого ОСОБА_3 - ОСОБА_1 .
Відповідно до Інформації з Реєстру територіальної громади м.Харкова про осіб місця проживання/перебування яких зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 , наявної у матеріалах спадкової справи, станом на 17.02.2025 року за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровані ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_7 . 
Постановою приватного нотаріуса ХМНО Пейчевою В.В. від 29.09.2025 р., ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на будинок АДРЕСА_1 , який належав померлому на підставі договору купівлі-продажу №НЗ-734, посвідченого Харківською товарною біржою 09.09.1995 року та зареєстрований у Харківському міському бюро технічної інвентаризації 15.09.1995 року, реєстровий номер В-12729, оскільки зазначений договір нотаріально не посвідчений та не може бути прийнятий нотаріусом в якості правовстановлюючого документу.
Син померлого ОСОБА_3 - ОСОБА_4 подав нотаріально посвідчену заяву про відмову від прийняття спадщини після смерті батька - ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь матері - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , дружини померлого, що підтверджується Заявою від 02.04.2025 року.
Донька померлого ОСОБА_3 - ОСОБА_5 подала нотаріально посвідчену заяву про відмову від прийняття спадщини після смерті батька - ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь матері - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , дружини померлого, що підтверджується Заявою від 03.04.2025 року.
Відповідно до повідомлення КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради на адвокатський запит від 25.02.2026 року, убачається, що КП «БТІ» здійснювало повноваження щодо реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна у м. Харкові до 01.01.2013, в наявних архівних матеріалах містяться реєстраційні відомості станом на 31.12.2012. Згідно з даними відділу збереження технічної документації КП «БТІ» інвентаризаційна справа по АДРЕСА_2 , як на окремі об`єкт нерухомого майна не створювалась, не обліковується та у відділі відсутня. Згідно з даними відділу збереження технічної документації КП «БТІ» у відділі обліковується інвентаризаційна справа по АДРЕСА_1 . Відповідно до наявних архівних матеріалів інвентаризаційної справи реєстрація права власності на житловий будинок з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 станом на 31.12.2012 проведена КП «БТІ» на праві приватної власності за ОСОБА_13 (російською мовою) на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрованого 09.09.1995 Харківською товарною біржою р. 3 Н3-734. В матеріалах інвентаризаційної справи за вищезазначеною адресою будь-які рішення щодо зміни адреси відсутні.
Відповідно до Інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна, за адресами: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , за вказаними параметрами запитів у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, у Реєстрі прав власності на нерухоме майно, у Єдиному державному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, у Державному реєстрі іпотек - відомості відсутні. 
Відповідно до статей 1216, 1217 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
За змістом статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Частинами першої та другої статті 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Згідно ст. 1223 ЦК України - право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.
Стаття 1261 ЦК України зазначає,  що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. 
Згідно ст. 1241 ЦК України - малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).
Судом встановлено, що після смерті ОСОБА_3 позивачка ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги за законом. Діти спадкодавця - ОСОБА_5 та ОСОБА_4 - відмовилися від прийняття спадщини після смерті батька на користь матері - ОСОБА_1 , подавши нотаріально посвідчені заяви.
Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. За змістом статті 392 ЦК України право власності на майно може бути визнано судом у випадку, коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право. Така правова позиція Верховного Суду є усталеною практикою, відображеною, зокрема в постановах від 16 січня 2019 року справа № 2-390/2006; від 20 травня 2021 року у справі № 339/369/18; від 16 червня 2021 року у справі № 570/997/19. Позивач позбавлений можливості в інший спосіб визнати право власності в порядку спадкування за заповітом. 
Судом встановлено, що спірний житловий будинок був набутий спадкодавцем на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна № НЗ-734 від 09.09.1995 року, укладеного та зареєстрованого Харківською товарною біржею, а право власності на нього 15.09.1995 року було зареєстровано у Харківському міському бюро технічної інвентаризації. Відповідно до статті 1 Закону України «Про товарну біржу» товарна біржа є організацією, що об`єднує юридичних і фізичних осіб, які здійснюють виробничу і комерційну діяльність, та забезпечує укладення біржових угод, виявлення товарних цін, попиту і пропозиції, упорядкування товарообігу та пов`язаних з ним торговельних операцій. Згідно з частиною другою статті 15 зазначеного Закону угоди, зареєстровані на товарній біржі, не підлягали нотаріальному посвідченню (в редакції Закона на час укладання договору).
Разом із тим, частина перша статті 227 ЦК УРСР, в редакціїї 1963 року, чинної на момент укладення спірного договору, передбачала обов`язкове нотаріальне посвідчення договорів купівлі-продажу жилих будинків, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Таким чином, на час укладення договору існувала колізія між положеннями ЦК УРСР та Закону України «Про товарну біржу» щодо форми договору купівлі-продажу нерухомого майна, укладеного на товарній біржі.
Водночас суд враховує, що договір купівлі-продажу № НЗ-734 від 09.09.1995 року був фактично виконаний сторонами, право власності спадкодавця було зареєстроване в установленому на той час порядку, жодних спорів щодо належності спірного майна чи дійсності зазначеного договору не виникало, а право власності спадкодавця підтверджується сукупністю досліджених судом доказів. Відсутність нотаріального посвідчення договору за наведених обставин не може бути єдиною підставою для позбавлення спадкоємця можливості оформити спадкові права, оскільки це призвело б до непропорційного обмеження права особи на мирне володіння майном.
Так як позивач, спадщину прийняла, позбавлена можливості в інший позасудовий спосіб визнати право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок, а тому суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову. 
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Дослідивши надані докази, суд вважає, що оскільки позивачка прийняла спадщину після смерті чоловіка ОСОБА_3 , є спадкоємцем першої черги за законом, інші спадкоємці від прийняття спадщини відмовилися на її користь, а відмова нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину зумовлена виключно відсутністю нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу 09.09.1995 року, який був виконаний сторонами та на підставі якого право власності спадкодавця було зареєстроване в установленому порядку, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для визнання за позивачкою права власності на спірний житловий будинок у порядку спадкування за законом та задоволення позову. 
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 247, 263-265, 315ЦПК України, ст.ст. 370, 372, 1216-1218, 1220, 1261, 1269 ЦК України, суд -

В И Р I Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Харківської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом, третя особа: Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Пейчева Вікторія В`ячеславівна - задовільнити.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , у порядку спадкування за законом право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , після смерті чоловіка ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_8 . 
Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_5 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 , тел. НОМЕР_6 ;
Відповідач: Харківська міська рада, адреса: 61091, м.Харків, вул. Квітки-Основ`яненка, буд.7, 2-й поверх, тел.725-34-18, E-mail: pres@city.kharkiv.ua;
Третя особа: Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Пейчева Вікторія В`ячеславівна, адреса: АДРЕСА_4 , тел. НОМЕР_7 .
Повний текст судового рішення складено 05.08.2026 року.

Головуючий - суддя: І.В.Ульяніч