БЕРЕЗАНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
07541, вул. Шевченків шлях, 30-А, м. Березань, Київська обл.

№ провадження 3/356/224/26 
Справа № 356/602/26 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09.07.2026 суддя Березанського міського суду Київської області Капшученко І. О., розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов від Батальйону патрульної поліції в м. Бориспіль Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , 
за ст. 124 КУпАП
ВСТАНОВИВ:
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 677019 від 27.05.2026, водій ОСОБА_1 05.05.2026 об 11 год. 22 хв. на автодорозі М-03 Київ-Харків, 77 км + 500 м, керуючи транспортним засобом Volkswagen Touareg,д.н.з. НОМЕР_2 , перед виїздом не забезпечив правильність кріплення додаткового обладнання Старлінк, своїми діями завдав матеріальних збитків, допустивши його падіння на транспортний засіб Renault Megane, д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_2 . Додаткове обладнання та один транспортний засіб отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.
 
Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.п. 1.5, 2.3 «а» ПДР, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.
17.06.2026 до суду від потерпілої ОСОБА_2 надійшла заява, в якій остання повідомила, що матеріальна шкода, а саме пошкодження транспортного засобу, яким остання керувала, відшкодована в повному обсязі. Жодних претензій до ОСОБА_1 вона та власник транспортного засобу ОСОБА_3 не мають. За таких обставин, просить долучити дану заяву, врахувати факт повного добровільного відшкодування завданої шкоди при винесенні рішення та не притягати ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності (а.с.25).
22.06.2026 захисник ОСОБА_1 – адвокат Орловської В. А. подала до суду письмові пояснення, у яких вказувала, що ОСОБА_1 не визнає свою вину у вчиненні інкримінованого йому правопорушення та пояснила, що 05.05.2026 він рухався по автодорозі М-03 у м. Березань на автомобілі Volkswagen, д.н.з. НОМЕР_2 . Пізніше, по прибуттю до м. Київ, виявив відсутність на транспортному засобі Volkswagen, д.н.з. НОМЕР_2 , обладнання Gen 3 «Starlink», що було прикріплене на даху автомобіля та перебувало на гарантійному обслуговуванні, після чого повідомив компанію ТОВ «АВТОСТАР ГРУП», яка встановлювала «Старлінк» та надала гарантії щодо вирішення даної ситуації. З огляду на викладене вважає, що оскільки факту ДТП не було, тому відсутній склад даного адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, оскільки у ОСОБА_1 не було умислу на спричинення шкоди іншому автомобілю та залишення місця ДТП. Також ставить під сумнів дії поліції, складання схеми і протоколу без участі сторін, тому ОСОБА_1 вважає документи, передані до суду, сфабрикованими та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи. Долучена схема місця ДТП не є належним доказом, оскільки в ній не може бути зазначено точний час вчинення дорожньо-транспортної пригоди та відсутні підписи сторін. За таких обставин, просить відмовити у притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та скасувати протокол про адміністративне правопорушення (а.с.41-42).
22.06.2026 від захисника ОСОБА_1 – адвоката Орловської В. А. до суду надійшли додаткові пояснення, у яких захисник вказувала, що жодний документ, переданий поліцією, не підтверджує факту керування автомобіля саме ОСОБА_1 , а протокол сам по собі не є доказом, а лише фіксує обставини та його дані підлягають перевірці. Автомобіль Volkswagen, д.н.з. НОМЕР_2 , зареєстрований на Товариство з обмеженою вiдповiдальнiстю «ПОРШЕ ЛlЗИНГ YKPAiHA" і авто використовують різні водії, тому чому протокол склажено саме на ОСОБА_1 , є незрозумілим. Також в цей період ОСОБА_1 мав відрядження на іншому авто, а саме Fiat НОМЕР_4 . Таким чином, факту порушення ОСОБА_1 ПДР України є недоведеним. Враховуючи викладене, просить суд відмовити у притягненні до відповідальності ОСОБА_1 , скасувати протокол № 677019 від 27.05.2026 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 по ст. 124 КУпАП та закрити адміністративне провадження (а.с.45-46).
Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисник Орловська В. А. в судове засідання на розгляд справи не з`явились, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені судом належним чином згідно з вимогами ст. 277-2 КУпАП, а також мали змогу ознайомитись з інформацією про справу на офіційній сторінці вебсайту судової влади України за посиланням: https://be.ko.court.gov.ua/sud1002/, що знаходиться у вільному доступі, причини неявки суду не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило (а.с.52,60-62).
Потерпіла ОСОБА_2 належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилась, в поданій до суду 17.06.2026 заяві просила судовий розгляд справи проводити за її відсутності (а.с.25).
Так, в рішенні Європейського суду з прав людини по справі "Пономарьов проти України" (Заява № 3236/03) вказано: ... сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (mutatis mutandis, рішення у справі "Олександр Шевченко проти України" (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява № 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та "Трух проти України" (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява N 50966/99, від 14 жовтня 2003 року).
Окрім цього, у справі «Каракуця проти України» (заява № 18986/06; п. 57) Європейський суд з прав людини зазначив, що це обов`язок зацікавленої сторони виявляти особливу уважність, дбаючи про свої інтереси, та вживати необхідних заходів для отримання інформації про рух своєї справи (Teuschler v. Germany, №47636/99; Sukhorubchenko v. Russia, №69315/01, § 48; Gurzhyy v. Ukraine, №326/03.)
Відповідно до § 23 рішення ЄСПЛ від 06.09.2007 у справі «Цихановський проти України» (заява №3572/03) національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання, а також, чи вжити якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні.
У справі «Антоненков проти України» Суд наголосив, що розумність тривалості провадження має бути оцінена в світлі конкретних обставин справи з врахуванням критеріїв, зокрема складності справи та поведінки заявника і відповідних державних органів. Крім того, також має прийматись до уваги характер процесу та значення, яке він мав для заявника («Антоненков та інші проти України», заява № 14183/02, § 41, «N.B. проти України», 3 квітня 2008 року, §40).
Розумним вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.
Одним із принципів судочинства у практиці ЄСПЛ визнано пріоритет публічного інтересу над приватним. Безпідставне відкладення розгляду справи нівелює завдання КУпАП, яким є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП). 
Враховуючи вказане, з огляду на вимоги ч. 2 ст. 268, ст.ст. 269, 271, 279 КУпАП, згідно яких при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 124 КУпАП, присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, його захисника та потерпілого не є обов`язковою, про час та місце розгляду справи учасники повідомлені належним чином, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 висловив свою позицію по справі через захисника, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи про адміністративне правопорушення за їхньої відсутності 
Дослідивши матеріали справи, оцінивши додані до них докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд прийшов до наступних висновків. 
Так, статтею 124 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Диспозиція вказаної норми є бланкетною, тобто посилається на певні норми права, які безпосередньо встановлюють відповідні вимоги.
Згідно з положеннями статті 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України визначається Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2011 (далі – ПДР). 
Згідно з п.п. 1.3, 1.9 ПДР, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків (п. 1.5 ПДР).
За змістом п.п. 2.3 «а», «б» ПДР для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу; бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.
Доказами згідно з ч. 1 ст. 251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
За змістом ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. 
Враховуючи вказане, не дивлячись на заперечення, вина ОСОБА_1 у вчиненому за наведених вище обставин підтверджується, сукупністю наданих суду доказів, що повністю узгоджуються між собою та не викликають сумніву в їх достовірності, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 677019 від 27.05.2026 (а.с.2), карткою обліку адміністративного правопорушення від 27.05.2026 (а.с.3), схемою місця ДТП (а.с.6), рапортом поліцейського взводу № 1 роти № 2 БПП в м. Бориспіль УПП у Київсьуій області Скаковського Р. від 05.05.2026 (а.с.5), фототаблицями (а.с.7,13), поясненнями потерпілої ОСОБА_2 від 05.05.2026, згідно з якими того дня вона рухалась в правій смузі по автодорозі М-03 в бік м. Київ, та поблизу м. Березань зліва від неї рухався автомобіль Volkswagen, з якого під час руху зірвало Старлінк та кинуло на її автомобіль, пошкодивши капот, решітку радіатора, передній бампер та емблему, після чого вона екстрено зупинилась, а автомобіль Volkswagen продовжив рух далі (а.с.8), розпискою потерпілої ОСОБА_2 від 05.05.2026 (а.с.9), реєстраційною карткою транспортного засобу Volkswagen Touareg, д.н.з. НОМЕР_2 , 2024 року випуску, чорного кольору, дата реєстрації 30.11.2024, власник ТОВ ПОРШЕ ЛІЗИНГ УКРАЇНА» (а.с.10), карткою водія ОСОБА_1 (а.с.11), розпискою ОСОБА_3 від 14.05.2026, у відповідності до якої останній отримав грошові кошти у сумі 55 152,00 грн. в якості відшкодування матеріальних збитків (а.с.12,29).
Заперечення стороною захисту факту порушення ОСОБА_1 правил дорожнього руху висновків суду не спростовують, оскільки саме водій у відповідності до положень п.п. 2.3 «а», «б» ПДР зобов`язаний перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу, а також бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.
Твердження захисника у її поясненнях віж 22.06.2026 про відсутність умислу у ОСОБА_1 на спричинення шкоди іншому автомобілю та відсутність претензій матеріального характеру у потерпілої сторони висновків суду не спростовують, оскільки об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, передбачає порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, що може мати місце як умисно, так і з необережності, а факт питання відшкодування шкоди стосується цивільних правовідносин між сторонами та не виключає наявності в діях водія факту порушення правил дорожнього руху.
Доводи сторони захисту, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом безпідставні та необґрунтовані, спростовуються матеріалами справи, а також первісними поясненнями самого адвоката Орловської О. О. від 22.06.2026, в яких остання вказала, що саме ОСОБА_1 05.05.2026 рухався по автодорозі М-03 у м. Березань на автомобілі Volkswagen, д.н.з. НОМЕР_2 , та саме він пізніше виявив відсутність на вказаному транспортному засобі обладнання Gen 3 «Starlink», що було прикріплене на даху автомобіля.
Твердження захисника, що у той день ОСОБА_1 був у відрядженні на іншому автомобілі, суперечать її первісним поясненням від 22.06.2026. 
Надане захисником посвідчення про відрядження ОСОБА_1 , в якому на звороті поруч з відміткою про вибуття міститься допис ручкою «автотранспорт fiat НОМЕР_4 » суд розцінює критично, оскільки воно було передбачене наказом Державної податкової адміністрації України від 28.07.1997 № 260, який втратив чинність 22.07.20111 на підставі наказу Міністерства фінансів України від 21.06.2011 № 738, відтак , не застосовується як офіційний документ.
Окрім того, як вбачається з його змісту, таке посвідчення видано ТОВ «ТЕХНОЛОМ» директору ОСОБА_1 , не було долучено захисником до її первісних пояснень, на звороті відсутні відомості про прізвища та імена осіб, які проставили відмітки про вибуття та прибуття, а зазначення транспортного засобу взагалі не передбачене на даному документі.
З огляду на викладене, даний документ як доказ викликає обґрунтовані сумніви у його достовірності, тому до уваги судом не приймається.
Вказана вище процесуальна поведінка в сукупності з іншими встановленими судом обставинами свідчить про намір ввести суд в оману щодо дійсних обставин справи, тому вказані вище посилання сторони захисту щодо некерування ОСОБА_1 транспортним засобом суд визнає необґрунтованими, сумнівними та відхиляє як позицію захисту з метою уникнення адміністративної відповідальності.
Крім того, суд враховує заяву потерпілої ОСОБА_2 , у якій остання зазначила, що матеріальна шкода, заподіяна автомобілю внаслідок ДТП, відшкодована у повному обсязі та вона не має претензій матеріального характеру до ОСОБА_1 .
При цьому суд зауважує, що предметом даного судового розгляду є саме справа про адміністративне правопорушення, в якій ОСОБА_1 має статус особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.
Разом з тим, захисник у поданих до суду заявах послідовно вказує, що дана справа є цивільною, а ОСОБА_1 є відповідачем та потерпілим, а її вимоги відмовити у притягненні до адміністративної відповідальності та скасування протоколу не підлягають розгляду в порядку даного виду судочинства (а.с.17,31,37,41,45).
Відповідно до положень ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.
Так, у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі. 
У рішення ЄСПЛ від 25.03.2021 по справі «Сміляніч проти Хорватії» суд наголошує, що автомобілі можуть стати небезпечними через безвідповідальне чи необережне використання і можуть спричинити суспільну шкоду, тому держава повинна прагнути запобіганню дорожньо-транспортним пригодам, забезпечуючи за допомогою адекватних мір стримування та превентивних заходів дотримання відповідних правил, спрямованих на зниження ризиків небезпеки необережної, безвідповідальної поведінки під час дорожнього руху (п.76). 
Вивчивши матеріали адміністративної справи, суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення доведена, в його діях суд вбачає склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення на особу, яка вчинила адміністративне правопорушення, суд враховує положення ст.ст. 33-35 КУпАП, характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, який вину у вчиненому правопорушенні не визнав, його майновий стан, який працює, і вважає за необхідне застосувати до правопорушника мінімальне адміністративне стягнення, передбачене санкцією статті, у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, яке за своїм видом і розміром буде справедливим, відповідатиме характеру вчиненого правопорушення, особі правопорушника та ступеню його вини, а також необхідним і достатнім для його виховання та запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так й іншими особами.
Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення розмір судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що станом на день розгляду справи складає 665 грн. 60 коп. 
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 40-1, ст. 124, 251-252, 268, 283-284, 294 КУпАП України, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суд, - 
ПОСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченогост. 124 КУпАП, і накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок. 
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , судовий збір на користь держави у розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок. 
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, зазначений у постанові суду, а саме 1700 (одна тисяча сімсот) гривень 00 копійок. 
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. 
Апеляційна скарга на постанову судді може бути подана протягом 10 (десяти) днів з дня її винесення до Київського апеляційного суду через Березанський міський суд Київської області.
Строк пред`явлення постанови для виконання – 3 (три) місяці з дня набрання нею законної сили згідно вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Суддя:       І. О. Капшученко