П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
^————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2026 р. | м. Одеса | Справа № 521/9764/26

Перша інстанція: суддя Громік Д.Д.,
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
судді-доповідача – Шляхтицького О.І.,
суддів: Семенюка Г.В., Федусика А.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції на рішення Хаджибейського районного суду міста Одеси від 06 липня 2026 року у справі № 521/97654/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, –
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог.

У червні 2026 року ОСОБА_1 звернулась до суду першої інстанції з адміністративним позовом, у якому просила:
- скасувати постанову серії ЕНА №7303254 від 02.06.2026, якою ОСОБА_1 , було притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 425 грн. за ч. 1 ст. 126 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог зазначалось, 02.06.2026 інспектором 1 взводу роти 2 батальйону 2 УПП в Одеській області старшим лейтенантом поліції Шляхта Олександром Сергійовичем відносно ОСОБА_1 було винесено Постанову серії ЕНА №7303254 грн. притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративний штраф в розмірі 425 грн. за те, що 02.06.2026 р о 21:59 годині в м. Одеса по вул. Святослава Караванського 15, вона керувала транспортним засобом TESLA, реєстраційний номер НОМЕР_1 , без чинного страхового поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушила п. 2.1 (г) ПДР.
Позивачка, наголошувала на тому, що будь-яких правил дорожнього руху вона не порушувала, однак поліцейський інспектор 1 взводу роти 2 батальйону 2 УПП в Одеській області старший лейтенант поліції Шляхта О.С. безпідставно зупинив транспортний засіб, яким вона керувала та одразу почав вимагати поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальність власників наземних транспортних засобів, а тому вимоги посадової особи про пред`явлення відповідних документів не відповідали нормам закону, а отже в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 126 КУпАП.
Відповідач проти задоволення позову заперечував, надав до суду першої інстанції відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що позивач не надала жодних доказів на підтвердження наявності у неї чинного страхового полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинного внутрішнього електронного договору обов`язкового страхування на транспортний засіб TESLA, реєстраційний номер НОМЕР_1 станом на 02 червня 2026 року. Також, в порядку ст. 40 Закона України «Про національну поліцію» та ст. 251 КУпАП в постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №7303254 від 02.06.2026 у пункті «№7» «До постанови додається» міститься посилання на докази, а саме портативний відеореєстатор поліцейського.
Відтак, оскаржувана постанова містить посилання на докази, які підтверджують факт вчинення громадянкою ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Короткий зміст та мотиви рішення суду першої інстанції.

Хаджибейський районний суд м. Одеси рішенням від 06 липня 2026 року позов задовольнив.
Визнав протиправною та скасував постанову серії ЕНА №7303254 від 02.06.2026 року, якою ОСОБА_1 , було притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 425 грн за ч. 1 ст. 126 КУпАП.
Провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1 закрив на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в її діях складу правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.
Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив із того, що позивачка не порушувала ПДР та поліцейський не мав права зупиняти транспортний засіб позивача для перевірки. 

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України подало апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального та матеріального права, у зв`язку з чим просить його скасувати та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити.
Апелянт, мотивуючи власну правову позицію, акцентує на таких обставинах і причинах незаконності і необґрунтованості оскаржуваного судового рішення:
- суд першої інстанції застосував норму права яка не підлягає застосуванню, а саме: положення Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV від 01.07.2004 втратило чинність, у зв`язку із набранням сили нового Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 3720-IX від 21.05.2024, в якому п. 1 ч. 1 ст. 9 закріплено, що перевірка наявності чинних договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності здійснюються відповідними підрозділами Національної поліції України під час здійснення регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі (у тому числі з використанням працюючих в автоматичному режимі спеціальних технічних засобів та в режимі фотозйомки, відеозапису), а також під час оформлення документів щодо порушення Правил дорожнього руху та оформлення матеріалів дорожньо-транспортної пригоди.
- судова практика наведена у тексті рішення суду першої інстанції не може бути застосована, у зв`язку із тим, що в ній надана правова оцінка обставинам справи відповідно до закону, який втратив юридичну силу.
Позивачка проти апеляційної скарги заперечувала, надала до суду відзив на апеляційну скаргу, у якому із посиланням на п.21.2 ст.21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV та ст.35 Закону України «Про Національну поліцію» зазначила, що у сам факт відсутності страхового полісу не є самостійною підставою для зупинки транспортного засобу.

Обставини справи.

Суд першої інстанції встановив, що постановою поліцейського інспектором 1 взводу роти 2 батальйону 2 УПП в Одеській області старшим лейтенантом поліції Шляхта Олександром Сергійовичем серії ЕНА №7303254 від 02.06.2026 року позивачку було притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 425 грн за ч. 1 ст. 126 КУпАП за те, що 02.06.2026 о 21:59 годині в м. Одеса по вул. Святослава Караванського 15, вона керувала транспортним засобом TESLA, реєстраційний номер НОМЕР_1 , без чинного страхового поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушила п. 2.1 (г) ПДР.
Не погоджуючись із оскаржуваною постановою ОСОБА_1 звернулась до суду із цим позовом.

Джерела права й акти їх застосування та оцінка суду.
За змістом частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до приписів статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил випуску у плавання малих, спортивних суден і водних мотоциклів, правил судноплавства на морських і внутрішніх водних шляхах, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 89, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина четверта статті 116-2, стаття 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п`ята, шоста, восьма, десята і одинадцята статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1, 125, частини перша, друга і четверта статті 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, частина перша статті 132-1, частини перша і п`ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев`ята, десята і одинадцята статті 133-1, стаття 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, частини шоста, сьома і восьма статті 152-1, статті 161, 164-4, стаття 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статті 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 192, 194, 195).
Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до абз.2 ч.2 ст.16 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 №3353-XII, водій зобов`язаний мати при собі посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб (у разі найму (оренди)/лізингу транспортного засобу замість реєстраційного документа на транспортний засіб водій може мати при собі та пред`являти його копію, вірність якої засвідчено нотаріально, разом з оригіналом або копією договору про найм (оренду)/лізинг транспортного засобу, вірність якої засвідчено нотаріально), а у випадках, передбачених законодавством, - поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страховий сертифікат "Зелена картка"), пред`явити у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія, реєстраційному документі на транспортний засіб, або пред`явити електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії, або відображення інформації про його наявність в електронному свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу), а також інші документи, передбачені законодавством.
З наведеними вище положеннями Закону України «Про дорожній рух», кореспондується п.п.«ґ» п.2.1. Правила дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (далі ПДР України), згідно якого, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема, чинний страховий поліс (договір) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в Єдиній централізованій базі даних щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або страховий сертифікат «Зелена картка» (на електронному або паперовому носії), виданий іноземним страховиком відповідно до правил міжнародної системи автомобільного страхування «Зелена картка».
Таким чином, обов`язок водія мати при собі чинний страховий поліс та пред`являти його для перевірки у випадках, передбачених законодавством, прямо встановлений нормативними приписами та є складовою обов`язків учасника дорожнього руху.
Суд звертає увагу, що якщо у водія відсутній чинний страховий поліс це є порушенням вимог Правил дорожнього руху.
Згідно з пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
За змістом статті 31 цього Закону поліція може застосовувати превентивні поліцейські заходи, зокрема перевірку документів особи, зупинення транспортного засобу, а також застосування технічних приладів і технічних засобів фото- і відеозапису.
Частиною 1 статті 35 Закону України «Про Національну поліцію» визначено вичерпний перелік підстав, за наявності яких поліцейський може зупинити транспортний засіб. Зокрема, відповідно до пунктів 1, 3 цієї частини поліцейський може зупинити транспортний засіб у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху; якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення.
При цьому частиною 3 статті 35 зазначеного Закону передбачено обов`язок поліцейського поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної цією статтею.
Відповідно до частини 1 ст.40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення: 1) фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень; 2) технічні прилади та технічні засоби з виявлення радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз; 3) безпілотні повітряні судна та спеціальні технічні засоби протидії їх застосуванню; 4) спеціальні технічні засоби перевірки на наявність стану алкогольного сп`яніння; 5) спеціалізоване програмне забезпечення для здійснення аналітичної обробки фото- і відеоінформації, у тому числі для встановлення осіб та номерних знаків транспортних засобів.
Наведене дає підстави для висновку, що вказані положення законодавства не можуть тлумачитися ізольовано від інших норм, які регламентують повноваження Національної поліції щодо контролю за дотриманням правил дорожнього руху та перевірки документів водіїв.
Зі змісту наведених положень законодавства у їх системному взаємозв`язку вбачається, що вимога працівника поліції про пред`явлення передбачених пунктом 2.1 Правил дорожнього руху документів має бути пов`язана із реалізацією поліцейським визначених законом повноважень щодо контролю за дотриманням учасниками дорожнього руху встановлених правил.
У цій справі матеріалами справи підтверджено, що працівник поліції, використовуючи спеціальне програмне забезпечення, перевіривши інформацію з офіційного веб-сайту Моторне транспортне страхове бюро України, з`ясувавши відсутність чинного страхового полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на автомобіль TESLA з номерним знаком НОМЕР_1 , мав достатні підстави вважати про порушення водієм цього транспортного засобу Правил дорожнього руху.
Суд наголошує, що згідно із витягом з інформаційного ресурсу Моторного (транспортного) страхового бюро України вбачається відсутність станом на 02 червня 2026 року відомостей про чинний договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності щодо зазначеного транспортного засобу. Доказів, які б спростовували достовірність зазначеної інформації або підтверджували наявність чинного страхового поліса на момент події, позивачем не надано.
Відповідно до положень ст.7 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 21.05.2024 № 3720-IXкерування на території України транспортним засобом, щодо якого відсутній чинний договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Водночас частиною 1 статті 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 21.05.2024 № 3720-IX передбачено, що перевірка наявності чинних договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється відповідними підрозділами Національної поліції України, зокрема під час здійснення регулювання дорожнього руху, контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.
Отже, закон прямо наділяє працівників Національної поліції повноваженнями щодо перевірки наявності чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.
Доводи позивача про те, що витребування страхового поліса було неправомірним виключно через відсутність, на її думку, належної підстави для зупинки транспортного засобу, не спростовують встановлених судом обставин.
Колегія суддів звертає увагу, що саме по собі заперечення особою правомірності зупинки транспортного засобу не є достатнім для висновку про незаконність дій поліцейського. Правомірність зупинки має оцінюватися з урахуванням усіх фактичних обставин події, наданих сторонами доказів та повноважень працівника поліції, визначених законом.
Обмеження повноважень працівників поліції щодо перевірки наявності договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності виключно випадками вчинення або наміру вчинення правопорушення, перебування в місці ДТП чи надзвичайної події, суперечить змісту Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" від 21.05.2024 № 3720-IX. Дана норма є імперативною та наділяє органи Національної поліції прямими повноваженнями здійснювати такий контроль у процесі регулювання дорожнього руху.
У цьому випадку суд апеляційної інстанції дослідив надані сторонами докази та встановив, що поліцейський, використовуючи доступні йому інформаційні ресурси, перевірив відомості щодо чинності страхового поліса, у результаті чого було встановлено відсутність такого поліса щодо транспортного засобу, яким керувала позивачка.
Відповідно до частини 1 статті 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться, зокрема, в полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, тягне за собою накладення адміністративного стягнення.
Отже, для притягнення особи до відповідальності за наведеною нормою необхідним є встановлення факту керування транспортним засобом та відсутності у водія або непред`явлення ним відповідного документа, передбаченого законодавством.
Такі обставини у цій справі встановлені та підтверджуються належними доказами.
Зокрема, відомості про відсутність чинного страхового поліса підтверджуються витягом з інформаційного ресурсу Моторного (транспортного) страхового бюро України. При цьому позивачем не надано жодного доказу, який би свідчив про існування чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності щодо транспортного засобу на момент її зупинки.
Відповідно до статті 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган або посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Встановлені у справі обставини свідчать про те, що на момент події чинний страховий поліс щодо транспортного засобу Tesla , державний номерний знак НОМЕР_1 , був відсутній, а позивач на вимогу працівника поліції такого документа не пред`явив.
Колегія суддів констатує, що застосування судом першої інстанції пункту 21.2. статті 21 Закону України від 01.07.2004 № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV), який втратив чинність 01.01.2025 на підставі Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" від 21.05.2024 № 3720-IX є неправильним застосуванням норм матеріального права.
При цьому частиною 2 статті 317 КАС України встановлено, що неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
Отже доводи апеляційної скарги в частині неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права знайшли своє підтвердження під час апеляційного перегляду даної справи.
Окрім враховуючи те, що Закон № 1961-IV втратив чинність 01.01.2025 на підставі Закону від 21.05.2024 № 3720-IX посилання суду першої інстанції на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 05.11.2024 по справі № 496/1358/24 є безпідставним, оскільки спірні правовідносини по справі № 496/1358/24 були врегульовані попереднім Законом № 1961-IV.
Підсумовуючи наведене, колегія суддів зазначає, що працівники поліції мали достатньо підстав для притягнення позивачки за частиною першою статті 126 КУпАП, а накладене адміністративне стягнення відповідає санкції зазначеної норми.
Враховуючи наведені обставини, колегія суддів вважає, що оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення серії постанову серії ЕНА №7303254 від 02.06.2026 у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, є правомірною та обґрунтованою, а позовні вимоги безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають.
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції при вирішенні справи неправильно застосовані норми матеріального права, а тому, керуючись пунктом 4 частини 1 статті 317 КАС України, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови, якою у задоволенні позову слід відмовити.
Водночас положеннями статті 139 КАС України не регламентовано стягнення з позивача (у разі відмови у задоволенні позову) в порядку розподілу судових витрат сплаченого суб`єктом владних повноважень судового збору.
Аналогічна правова позиція висловлена в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 29.04.2020, справа № 817/66/16 (11-185апп19).
Відповідно до ч.3 ст.272 КАС України судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтями 273-277, 282-286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.
Керуючись статтями 308, 309, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції – задовольнити.
Рішення Хаджибейського районного суду м. Одеси від 06 липня 2026 року у справі № 521/9764/26 – скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 – відмовити.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач | | О.І. Шляхтицький
Судді | | А.Г. Федусик   Г.В. Семенюк