Справа №581/808/25 | Головуючий у суді 1-ї інстанції - Сізов Д. В.
Номер провадження 33/816/686/26 | Суддя-доповідач Філонова Ю. О.
Категорія  172-20 КУпАП |

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2026 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Липоводолинського районного суду Сумської області від 20.10.2025, якою 

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовець, стрілець 3-го відділення охорони взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , 

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн.
Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 605,60 грн, - 

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Липоводолинського районного суду Сумської області від 20.10.2025, ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.172-20 КУпАП і на нього було накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн за те, що він 15.10.2025 о 8:00 год під час виконання обов`язків військової служби на території ІНФОРМАЦІЯ_3 в умовах особливого періоду – воєнного стану, затвердженого Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022, перебував у стані алкогольного сп`яніння.
Не погодившись з вказаним судовим рішенням особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в обґрунтування якої вказував, що вживав алкогольні напої не під час виконання ним своїх службових обов`язків, а під час проходження лікування в стаціонарі хірургічного відділення Липоводолинської лікарні.
Також апелянт зазначав, що оскільки він є військовослужбовцем і виконання ним своїх безпосередніх обов`язків не дозволило йому бути присутнім на засіданні по справі, захищати себе в суді, звертатися з клопотаннями тощо.
Звертав увагу суду, що йому не було запропоновано здати біологічні матеріали для аналізу сечі та крові, що унеможливлює повторну незалежну експертизу та з огляду на вищевикладене на його погляд експертиза щодо встановлення факту алкогольного сп`яніння підлягає сумніву.
Також апелянт звертав увагу суду, що згідно протоколу лікарської консультативної комісії №056 від 14.05.2024 року його мати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , інвалід II групи, потребує постійного стороннього догляду, а тому накладання штрафу та сплата його однією сумою унеможливлює забезпечення гідних соціально-побутових умов для її догляду, бо він є єдиним сином і не має інших рідних. 
Тому апелянт просить суд дозволити виплачувати штраф частинами в розмірі, що не перевищує 25% грошового забезпечення військовослужбовця та на підставі п. 12 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» звільнити його від сплати судового збору. 

Про призначення даної справи до апеляційного розгляду на 01.09.2026 о 08:30 год особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 був сповіщений у передбачений Законом спосіб, що підтверджується довідкою про доставку електронного документа в електронний кабінет ОСОБА_1 , однак останній, до суду повторно не з`явився, клопотань про відкладення розгляду справи не заявляв. 
Відповідно до ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

За наведених обставин апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 . 
Тому, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд дійшов таких висновків. 
Так, відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Апеляційний суд вважає, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 вказані вимоги закону суддею суду першої інстанції було дотримано в повному обсязі, а висновок щодо наявності в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП є належним чином обґрунтованим та вмотивованим, з таких підстав.
24 лютого 2022 року Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» введено воєнний стан з 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому було неодноразово продовжено, та який діє і на даний час.
Відповідно до абз.5 ст.1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби: на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять); на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника); під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою; під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.
Стаття 4 Дисциплінарного статуту ЗСУ, передбачає, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.
Так, ч. 3 ст. 172-20 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а також участь начальників (командирів) та інших керівників у розпиванні з підлеглими військовослужбовцями, а також військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів під час виконання ними обов`язків військової служби, або невжиття ними заходів для відсторонення від обов`язків військової служби осіб, які перебувають у нетверезому стані, стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або приховування випадків розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів, появи на території військової частини в нетверезому стані, стані наркотичного чи іншого сп`яніння підлеглих військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, або в умовах особливого періоду, та тягне за собою накладення штрафу від двохсот п`ятнадцяти до двохсот вісімдесяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешт з утриманням на гауптвахті на строк від семи до десяти діб.
Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, була встановлена суддею з врахуванням наявних в матеріалах справи доказів, а саме:
- протоколу про військове адміністративне правопорушення №3 від 15.10.2025, який відповідає вимогам чинного законодавства, складений уповноваженою особою та в якому розкрито обставини вчиненого правопорушення;
- рапорту начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 ; 
- висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 15.10.2025, згідно якого у зазначений день ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння;
- письмового пояснення ОСОБА_1 від 15.10.2025, з якого вбачається, що 14.10.2025 він вживав алкогольні напої, вину свою визнав повністю;
- копії військового квитка, виданого на ім`я ОСОБА_1 , з якого вбачається, що останній проходить службу у складі ЗС України.
Вказані докази були зібрані у передбаченому законом порядку, оцінені та проаналізовані суддею, і ставити під сумнів їх належність та допустимість у апеляційного суду підстави відсутні.
Твердження апелянта про те, що він вживав алкогольні напої не під час виконання ним своїх службових обов`язків, а під час проходження лікування в стаціонарі хірургічного відділення Липоводолинської лікарні є безпідставними, оскільки перебування ОСОБА_1 на території ІНФОРМАЦІЯ_3 15.10.2025 о 08:10 год підтверджується наявними матеріалами справи.
Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 24 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу”, військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять). 
Оскільки військовослужбовець ОСОБА_1 у визначений час знаходився на території ІНФОРМАЦІЯ_3 в умовах особливого періоду (воєнного стану), та апеляційному суду не надано відповідних доказів того, що апелянт знаходився на лікуванні в стаціонарі хірургічного відділення Липоводолинської лікарні, факт перебування його у стані алкогольного сп`яніння повністю охоплюється складом правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП. 
Доводи апелянта про те, що він є військовослужбовцем і виконання ним своїх безпосередніх обов`язків не дозволило йому бути присутнім на засіданні по справі, захищати себе в суді, звертатися з клопотаннями тощо, є безпідставними, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, або якщо особа подала заяву про розгляд справи за її відсутності. 
Оскільки ОСОБА_1 подав заяву про розгляд справи без його участі, таким чином, суд першої інстанції, дійшовши висновку про можливість розгляду справи за відсутності особи на підставі її власної заяви, не допустив порушень процесуальних прав апелянта, передбачених ст. 268 КУпАП та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а доводи апеляційної скарги в цій частині є спростованими матеріалами справи.
Довід апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не було запропоновано здати біологічні матеріали для аналізу сечі та крові, що унеможливило повторну незалежну експертизу та з огляду на вищевикладене на його погляд експертиза щодо встановлення факту алкогольного сп`яніння підлягає сумніву є необґрунтованим, виходячи з наступного. 
Порядок проведення огляду на стан сп`яніння регламентовано вимогами КУпАП та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1453/1048.
Зазначеними нормативно-правовими актами визначено чітку процедуру проведення огляду, яка передбачає використання сертифікованих спеціальних технічних засобів або проведення огляду лікарем у закладі охорони здоров`я. При цьому чинне законодавство не покладає на уповноважених осіб обов`язку роз`яснювати чи пропонувати особі альтернативні способи збирання доказів (зокрема, відбір біологічних рідин), якщо первинний огляд проведено у встановленому законом порядку.
В апеляційній скарзі апелянт також просив, дозволити йому виплачувати штраф частинами в розмірі, що не перевищує 25% грошового забезпечення військовослужбовця, посилаючись при цьому на те, що його мати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , інвалід II групи, потребує постійного стороннього догляду, а тому накладання штрафу та сплата його однією сумою унеможливлює забезпечення гідних соціально-побутових умов для її догляду, бо він є єдиним сином і не має інших рідних. 
Відповідно до статті 304 КУпАП питання, зв`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову.
Згідно з частини 2 статті 301 КУпАП відстрочка виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу (за винятком стягнення штрафу на місці вчинення адміністративного правопорушення) здійснюється в порядку, встановленому законом.
Статтею 33 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.
Враховуючи наведені норми закону, апеляційний суд позбавлений можливості вирішувати будь-які питання, пов`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення.
Не заслуговують на увагу апеляційного суду і посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі про те, що він, як військовослужбовець ЗСУ повинен бути звільненим від сплати судового збору, оскільки згідно п. 5 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків (п. 12 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір»). 
Однак, для звільнення від сплати судового збору на підставі вказаного пункту особа повинна мати статус військовослужбовця, а спір у справі повинен бути пов`язаний із проходженням нею військової служби, тобто професійною діяльністю особи, пов`язаною із обороною України, тому положення п. 12 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» не поширюється на особу (військовослужбовця), на якого накладено адміністративне стягнення за розпивання алкогольних напоїв під час виконання обов`язків військової служби.
Отже, обґрунтованих доводів, які б вказували на безпідставність складання відносно ОСОБА_1 протоколу про військове адміністративне правопорушення та незаконність притягнення останнього до адміністративної відповідальності, апелянтом не наведено та під час апеляційного перегляду даної справи встановлено не було.
Враховуючи вказані обставини, всупереч доводам апелянта, апеляційний суд вважає оскаржуване рішення законним, обґрунтованим та вмотивованим, не вбачає підстав для його скасування, а тому, оскаржувану постанову судді районного суду слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 294, 295 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Липоводолинського районного суду Сумської області від 20 жовтня 2025 року, якою ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн 00 коп. - залишити без зміни, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 на цю постанову - без задоволення.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя Сумського апеляційного суду | Філонова Ю. О.