КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ 

Справа №243/3002/26 
Провадження № 3/552/1600/26

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09.09.2026 м. Полтава 

Суддя Київського районного суду м. Полтави Соловйова О.О., розглянувши матеріали, які надійшли з БПП в містах Краматорськ та Слов`янськ УПП в Донецькій області ДПП про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, не працюючого, який мешкає за адресою:  АДРЕСА_1 ,
- за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -
ВСТАНОВИВ:
18.03.2026 року о 07-55 год. в м. Слов`янськ, вул. Колонтаївська, буд. 6, водій керував т.з. з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки т.з. за допомогою газоаналізатору Драгер або пройти такий огляд у медичному закладі м. Слов`янська відмовився. Від керування т.з. відсторонений. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
В матеріалах справи є заперечення, в яких зазначено, що справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, виходячи з наступного.
Так, захисником зазначено, що поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у відповідній статті ЗУ «Про Національну поліцію». В матеріалах справи відомості про підстави зупинки транспортного засобу, який знаходився під керуванням ОСОБА_1 співробітниками поліції відсутні, не складалось будь-якої постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення ПДР, що свідчить про безпідставність зупинки транспортного засобу.
Враховуючи, що відповідно до широкого розуміння доктрини «плодів отруєного дерева» будь-яке винне порушення поліцейськими конституційних прав громадян, що навіть має не безпосередній, а лише опосередкований зв`язок із самим процесом виявлення, вилучення і фіксації доказів, тягне втрату останніми юридичної сили. Тобто, це означає безумовну недопустимість доказів при будь-якому порушенні встановленого порядку збирання доказів незалежно від характеру і ступеня. У вузькому сенсі доктрина «плодів отруєного дерева» зводиться до заборони використання даних, отриманих на підставі або з використанням доказів визнаних недопустимими, тому вважає, що протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП є недопустимим доказом.
Щодо порушення порядку проведення огляду військовослужбовця, то зазначає, що в разі керування військовослужбовцем під час виконання обов`язків військової служби транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, або відмови від проходження відповідно до визначеного порядку огляду на стан сп`яніння, з урахуванням встановлених фактичних обставин, дії такої особи підлягають кваліфікації за статтею 172-20 КУпАП, яка є спеціальною нормою щодо військовослужбовців (розмежування за спеціальним суб`єктом). Наявність у цій категорії адміністративних правопорушень спеціального суб`єкта - військовослужбовця під час виконання обов`язків військової служби зумовлює застосування спеціального порядку його огляду на стан алкогольного сп`яніння, встановленого статтею 266-1 КУпАП та Порядком направлення військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, та проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 січня 2024 року № 32.
Відповідно до пункту 3 вказаного Порядку огляду підлягають військовослужбовці/ військовозобов`язані щодо яких є підстави вважати, що вони виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин (установ, закладів) у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Натомість у разі не встановлення судом факту виконання військовослужбовцем обов`язків військової служби під час керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, або відмови від проходження огляду на стан сп`яніння дії військовослужбовця мають кваліфікуватися за статтею 130 КУпАП, а його огляд на стан сп`яніння має здійснюватися за правилами статті 266 цього Кодексу.
ОСОБА_1 неодноразово зазначав співробітникам поліції, що він є військовослужбовцем, проте співробітники поліції проігнорували такі пояснення останнього та не викликали Військову службу правопорядку для проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння. Також співробітниками поліції не роз`яснено ОСОБА_1 , які саме ознаки алкогольного сп`яніння в нього виявлені.
Згідно ст. 266-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення огляд військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним. Положеннями ч. 1 ст. 254 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.
Таким чином, захисник вважає, що в даному випадку співробітниками поліції допущено порушення порядку огляду водія транспортного засобу на стан алкогольного сп`яніння та порядку складання протоколу про адміністративні правопорушення (не належний орган).
Крім того, зазначає, що на відео не чутно розмову поліцейського з ОСОБА_1 , а тому допускає, що поліцейським здійснено провокацію, а також в матеріалах справи відсутній акт огляду на стан алкогольного сп`яніння. Звертає увагу суду, що в рапорті поліцейського допущено помилку в номері протоколі.
Захисник Гуревич Р.Г. в судовому засіданні підтримав доводи, викладені в запереченнях та просив справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 закрити за відсутністю події та складу правопорушення. 
У судовому засіданні 11.05.2026 року свідок ОСОБА_2 повідомив, що 18.03.2026 року патрулюючий м. Слов`янська по вулиці Заводська помітили т/з та почали перевіряти т/з через службовий планшет згідно п. 3 ст. 35 КУпАП, у разі якщо є дані про причетність водія або пасажирів до правопорушення. Було перевірено т/з і побачили те, що ймовірно даний водій вже притягувався до адміністративної відповідальності за даною статтею і було його зупинено для перевірки документів того, хто керує т/з. Виявилось, що цей громадянин керує т/з і під час спілкування з водієм також у нього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння.
Також свідок повідомив, що у подальшому його напарник ОСОБА_3 запропонував пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки т/з за допомогою драгера або такий огляд пройти у встановленому законодавством порядку у медичному закладі лікаря нарколога м. Слов`янськ, на що водій відповів відмовою. У подальшому на нього було складено протокол. Далі його було відсторонено від права керування і водій зателефонував, щоб машину забрав його колега. Причину відмови від проходження огляду водій вказав, що поспішає на роботу. 
Крім того, свідок повідомив, що коли в службовий планшет вбив номер т/з, то побачив, що вже на даного водія складався адміністративний протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП, але рішення суду ще не було, водій не притягався до відповідальності за попереднім протоколом. Свідок повідомив, що його боді-камера погано було прикріплена, тому вона і впала, але безперервна фіксація відбувалась на камеру його колеги. Стан алкогольного сп`яніння помітили обоє патрульних. Збоку від водія їхав його товариш у військовій формі. Водій був у цивільній формі. Свідок повідомив, що перед проходженням водію було повідомлено його права та обов`язки. Військову службу правопорядку патрульними не було викликано, бо водій сказав, що він цивільний, не військовий. Водій не повідомив поліцейським, що є військовослужбовцем. Ознаки алкогольного сп`яніння у водія були помічені наступні: запах алкоголю з порожнини роту, тремтіння пальців рук. 
У судовому засіданні поліцейський ОСОБА_4 пояснив, що водія було зупинено відповідно до ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію України», була інформація про можливу причетність водія до скоєння адміністративного правопорушення, було здійснено перевірку по базі. Поліцейський був разом з напарником, не пам`ятає як виглядав транспортний засіб ОСОБА_1 , про причетність водія до адміністративного правопорушення – ДТП не пам`ятає. 
Щодо наявності газоаналізатора Драгера зазначив, що в них був газоаналізатор Драгер 6820, але водій відмовився від огляду на стан алкогольного сп`яніння. Цей газоаналізатор не був закріплений за ними, а він перебуває на обліку у командира взводу, який за потреби його надає відповідним поліцейським, з собою газоаналізатора не було.
Пояснив суду, що про статус військовослужбовця ОСОБА_1 мабуть повідомляв, але документів, підтверджуючих цей статус не показав. Працюють поліцейські в такому регіоні, де знаходяться дуже багато військових, з ВСП поліцейські повідомляють про зупинку військових, але ВСП вимагає підтверджуючі документи про статус військовослужбовців. Разом з тим, без наявності цих документів, ВСП не прибувають до місця події, можуть перевіряти ці документи за наявності робочої бази даних.
На запитання щодо повноважень на складання протоколів відносно військових ОСОБА_4 зазначив, що поліцейські також мають право складати ці протоколи.
На запитання щодо зазначення поліцейським ознак алкогольного сп`яніння пояснив, що ознаки алкогольного сп`яніння називалися ОСОБА_1 , але хто саме їх називав не пам`ятає.
ОСОБА_4 на запитання щодо необхідності складання акту огляду на стан алкогольного сп`яніння зазначив, що такий акт повинен складатися.
Щодо роз`яснення прав відповідно ст. 63 Конституції України і ст. 268 КУпАП ОСОБА_1 , ОСОБА_4 пояснив, що такі права роз`яснені, а з приводу розбіжностей в номерах протоколу про адміністративне правопорушення в рапорті пояснив, що це є графічною помилкою.
Щодо наявності на місці зупинки газоаналізатору Драгер зазначив, що на місці зупинки його не було. 
Щодо необхідності виклику ВСП повідомив, що за необхідності поліцейські викликають ВСП, а також зазначив, що поліцейські також мають право складати протоколи про адміністративні правопорушення відносно військовослужбовців. 
ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, оскільки перебуває на військовій службі, про що в матеріалах справи є довідка військової частини.
Стаття 268 КУпАП не містить заборони розглядати справу про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП без обов`язкової присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. До того ж, в судовому засіданні захист прав ОСОБА_1 здійснював захисник Гуревич Р.Г., тому право на захист не порушено.
За таких обставин суддя приходить до переконання про можливість розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, що притягається до адміністративної відповідальності.
Суд, вислухавши доводи адвоката Гуревича Р.Г., пояснення поліцейських з БПП в містах Краматорськ та Слов`янськ УПП в Донецькій області ДПП, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, відповідно до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, приходить до наступного.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Адміністративним правопорушенням відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП визнається керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, вчинене особою.
Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта та ін.
Винуватість ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення підтверджена:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №617823 від 18.03.2026 року зі змісту якого вбачається, що 18.03.2026 року о 07-55 год. в м. Слов`янськ, вул. Колонтаївська, буд. 6, водій керував т.з. з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки т.з. за допомогою газоаналізатору Драгер або пройти такий огляд у медичному закладі м. Слов`янська відмовився. Від керування т.з. відсторонений. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП;
- направленням на медичний огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до КНП МЦ ПЛЗ м. Слов`янськ від 18.03.2026 року;
- рапортом інспектора взводу №1 роти №2 БПП в містах Краматорськ та Слов`янськ УПП в Донецькій області ДПП капітана поліції Анацького О. від 18.03.2026 року;
- екзаменаційною карткою водія, згідно якої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримував посвідчення водія НОМЕР_2 від 23.02.2023 року, категорії «В, С»;
- відеозаписом, зі змісту якого вбачається факт керування та зупинки працівниками поліції т.з. ВАЗ 21063, р.н. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_1 . Під час спілкування у водія  ОСОБА_1 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння. Водію було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою алкотесту Драгер та пройти такий огляд на стан сп`яніння у мед. закладі, однак він відмовився. Водія  ОСОБА_1 було попереджено про відповідальність згідно пункту правил 2.5 ПДР України та про те, що буде складено протокол за ст. 130 КУпАП. Крім того, вбачається, що перед складанням протоколу про адміністративне правопорушення водію були роз`ясненні його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП. Працівники поліції ознайомили водія зі змістом складеного відносно нього протоколу. 
Відносно доводів захисника про те, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем та виконує обов`язки військової служби, отже його огляд на стан сп`яніння мав бути проведений виключно посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром військової частини, суд не приймає до уваги, враховуючи наступне.
Відповідно до ст. 15 КУпАП військовослужбовці, зокрема, за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах. При порушенні правил дорожнього руху водіями транспортних засобів Збройних Сил України або інших утворених відповідно до законів України військових формувань та Державної спеціальної служби транспорту - військовослужбовцями строкової служби, а також вчиненні ними військових адміністративних правопорушень, передбачених главою 13-Б цього Кодексу, штраф як адміністративне стягнення до них не застосовується.
З аналізу вказаної статті вбачається, що при порушенні правил дорожнього руху не застосовується штраф як адміністративне стягнення лише до військовослужбовців, які проходять службу на посаді водіїв транспортних засобів Збройних Сил України. Інші військовослужбовці, які керують транспортними засобами, при порушенні правил дорожнього руху несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах.
Згідно з п. 1 розділу І Інструкції про організацію патрульно-постової служби Військовою службою правопорядку у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України 10 жовтня 2016 року № 515 (далі - Інструкція), дана інструкція визначає основні завдання, механізм організації та несення патрульно-постової служби Військовою службою правопорядку у Збройних Силах України (далі - Служба правопорядку) щодо забезпечення правопорядку і військової дисципліни серед військовослужбовців у місцях дислокації військових частин, військових навчальних закладів, установ та організацій (далі - військова частина), на вулицях і в громадських місцях, а також у військових містечках Збройних Сил України (далі - військові містечка), права та обов`язки патрулів і посадових осіб Служби правопорядку під час несення служби, порядок застосування ними заходів адміністративного примусу до військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів під час проходження зборів (далі - військовозобов`язані), а також працівників Збройних Сил України (далі - працівники) під час виконання ними службових обов`язків.
Таким чином, положення даної Інструкції поширюються тільки на взаємовідносин щодо забезпечення правопорядку і військової дисципліни серед військовослужбовців у місцях дислокації військових частин, на вулицях і в громадських місцях, а також у військових містечках Збройних Сил України.
З протоколу про адміністративне правопорушення та доданого до матеріалів справи відеозапису встановлено, що ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції в АДРЕСА_2 , тобто поза межами території будь-якої військової частини. Отже, порядок процедури огляду 18.03.2026 року на стан сп`яніння водія ОСОБА_1 поліцейськими не порушено, тому, доводи захисника з цього приводу є безпідставними.
Щодо тверджень захисника на виконання ОСОБА_1 військових обов`язків, то суд відноситься до них критично, оскільки на відео встановлено, що ОСОБА_1 і його напарник були одягнені у цивільний одяг, про виконання саме обов`язків військової служби не повідомляли. 
Таким чином, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б «поза розумним сумнівом» доводили, що ОСОБА_1 саме 18.03.2026 о 07-55 год, коли був зупинений поліцейськими, виконував військові обов`язки та розцінює ці посилання як на спосіб захисту з метою ухилення від адміністративної відповідальності. 
Стосовно твердження захисника щодо безпідставності зупинки транспортного засобу, суд не приймає до уваги, адже поважність причини зупинки транспортного засобу не є обставиною, яка підлягає доказуванню в межах розгляду справи за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Так, для правильного розгляду справи важливим є встановлення саме факту керування транспортним засобом як елемент об`єктивної сторони, зазначеного адміністративного правопорушення, а не підстави для зупинки транспортного засобу. Окрім того, особа, що притягається до адміністративної відповідальності та/або його захисник не позбавлені можливості як звернутись з відповідною скаргою до УПП про безпідставну зупинку, так і шляхом оскарження неправомірних дій працівників поліції, в порядку, передбаченому КАС України. Крім того, із дослідженого відеозапису, не вбачається, що ОСОБА_5 оспорював законність його зупинки.
Твердження захисника Гуревича Р.Г. про здійснення провокацій та порушень з боку поліцейських, суд не приймає до уваги та вважає способом захисту задля уникнення відповідальності за вчинене правопорушення. Будь-яких порушень з боку працівників поліції чи їх упередженого ставлення або провокації з їх боку до ОСОБА_1 , при перегляді відеозапису суд не встановив, відображена у відеоматеріалах інформація відповідає обставинам, викладеним у протоколі про адміністративне правопорушення та встановлених під час судового розгляду. Під час розгляду не було надано будь-яких інших доказів, які б спростовували такі фактичні обставини. Крім того, в матеріалах справи не містяться та стороною захисту не надано доказів на час розгляду справи даних щодо оскарження дій працівників поліції щодо їх неправомірності.
Доводи захисника про порушення поліцейськими здійснення відеофіксації обставин події, суд вважає безпідставними. Суд зазначає, що на записах з боді-камери працівника поліції відображено подію правопорушення послідовно, на відеозаписі чітко та повно зафіксовано керування транспортним засобом, відмову водія від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в мед. закладі, роз`яснення прав, наслідків відмови і повідомлення про складення протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Тобто, вказаний відеозапис надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку осіб, які приймали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення, отриманий у встановленому законом порядку і здійснений працівниками поліції за допомогою наявних в них технічних засобів, тому є належним та допустимим доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.
Вказаний доказ оцінений за внутрішнім переконанням суду, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і справедливістю. Таким чином, для вирішення справи важливими є фактичні дані, зафіксовані за допомогою відеокамери поліцейського, які свідчать про вчинення адміністративного правопорушення. Отже, вищезазначене жодним чином не порушує права особи, що притягається до відповідальності, не впливає на суть встановлених фактичних обставин, кваліфікацію дій особи, законність дій працівників поліції.
Посилання захисника на відсутність газоаналізатора Драгер саме у поліцейських Стасенка і Анацького, які зупинили ОСОБА_1 , а тому вони не могли йому пропонувати пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння суд відхиляє, оскільки наявність або відсутність такого приладу не свідчить про порушення положень Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВСУ, МОЗУ від 09.11.2015 №1452/735 та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою КМУ від 17 грудня 2008 №1103.
Доводи захисника щодо помилки в номері протоколу, який зазначений в рапорті поліцейського, суд вважає за описку, яка не має істотного значення для вирішення питання про наявність складу правопорушення в діях водія транспортного засобу, адже зазначене спростовується дослідженими у судовому засіданні доказами.
Зауваження захисника про те, що поліцейським не встановлювались ознаки сп`яніння у ОСОБА_1 та відсутність акту огляду на стан алкогольного сп`яніння в матеріалах справи за порушення п. 2.5 ПДР, не є достатніми підставами для висновку про порушення працівниками поліції порядку огляду. Також ці обставини не впливають на можливість встановлення фактичних обставин скоєного правопорушення та особи, яка його скоїла, не свідчать про порушення порядку огляду, а тому не є безальтернативною підставою для визнання протоколу про адміністративне правопорушення неналежним та недопустимим доказом у справі.
За таких обставин, оцінивши наведені докази в їх сукупності, приходжу до висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та доведеність його вини «поза розумним сумнівом», а тому підстав для закриття провадження у справі, визначених п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, суд не вбачає.
Частиною 1 ст. 33 КУпАП передбачено, що стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, не встановлено.
Керування транспортними засобами у стані алкогольного сп`яніння тягне за собою накладення штрафу з обов`язковим позбавленням права керування транспортними засобами. Кодекс України про адміністративне правопорушення не містить положень, які б давали суду можливість накласти на правопорушника більш м`яке стягнення, ніж передбачене санкцією статті КУпАП, а застосування закону про кримінальну відповідальність за аналогією – заборонено (ч. 4 ст. 3 Кримінального кодексу України).
Таким чином, суддею достовірно встановлено, що поліцейський виконав всі вимоги чинного законодавства і вжив всі можливі дії в межах закону, порушень з його боку встановлено не було, у свою чергу водій ОСОБА_1 не виконав свій обов`язок, передбачений п. 2.5 ПДР України.
Варто зазначити, що відповідно до вимог п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Сама правова природа цієї норми має імперативний характер та зобов`язує кожного, хто має дозвіл на керування транспортними засобами неухильно дотримуватись цього пункту. Таким чином, ОСОБА_1 , маючи посвідчення водія повинен знати ПДР та їх виконувати. Крім того, ст. 68 Конституції України встановлено, що незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.
У разі невиконання вимог п. 2.5 ПДР України передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме - за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Суд звертає увагу на те, що згідно диспозиції даної частини статті, для настання адміністративної відповідальності не має значення причина відмови особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції за виключенням обставин, які встановлені ст. 17 КУпАП. 
За таких обставин, оцінивши наведені докази в їх сукупності, приходжу до висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та доведеність його вини.
Частиною 1 ст. 33 КУпАП передбачено, що стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, не встановлено.
При обранні міри адміністративного стягнення, враховуючи обставини вчиненого правопорушення, особу порушника, а саме те, що він є працездатним, ступінь його вини, майновий стан, приходжу до переконання про можливість накладення адміністративного стягнення у межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме - штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян (у сумі 17000 грн.), з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Таке стягнення буде справедливим, необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових правопорушень.
Окрім того, в порядку ст. 40-1 КУпАП з правопорушника ОСОБА_1 на користь держави підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 665,60 грн.
З огляду на викладене та керуючись статтями 40-1, 130, 283-284, 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд
ПОСТАНОВИВ:
Визнати  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП:  НОМЕР_1  винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 17000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік (Реквізити рахунка для сплати штрафів за порушення правил дорожнього руху: Отримувач коштів: ГУК Полтавської області / 21081300; Код отримувача (код ЄДРПОУ): 37959255; Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); Номер рахунку: UA048999980313050149000016001; Код класифікації доходів бюджету: 21081300).
Стягнути з  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП:  НОМЕР_1  судовий збір в розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн. 60 коп. (Стягувач: Державна судова адміністрація України, місцезнаходження: вул. Липська, 18/5, м. Київ, 01601, код ЄДРПОУ 26255795; отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106; код отримувача (код ЄДРПОУ): 37993783; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); номер рахунку: UA908999980313111256000026001; код класифікації доходів бюджету: 22030106; призначення платежу: *;101; Судовий збір, стягнутий на користь держави, за рішенням №».).
Строк пред`явлення постанови до виконання: протягом трьох місяців.
Відповідно до статті 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через 15 днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України.
Відповідно до статті 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.
Скаргу на постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до Полтавського апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.
Повний текст постанови виготовлений 09.09.2026 року.

Суддя О.О. Соловйова