Харківський окружний адміністративний суд 	
61700, м. Харків, майдан Свободи, 6, inbox@adm.hr.court.gov.ua, ЄДРПОУ: 34390710

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 липня 2026 року Справа № 520/17313/26 

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Садової М.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні в приміщенні суду в місті Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

у с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, у якому просить:
- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка полягала у не проведенні ОСОБА_1 відповідно до пунктів 2-5 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, щоутримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року №44 грошової компенсації для відшкодування утриманих сум податку з доходів фізичних осіб, який був утриманий у розмірі 15052,54 гривень з суми індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.01.2016 по 28.02.2018, що виплачена йому на виконання рішення суду від 09.02.2026 у справі №200/5396/25;
- стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 відповідно до пунктів 2-5 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року №44 грошову компенсацію для відшкодування утриманих сум податку з доходів фізичних осіб у розмірі 15052,54 гривень з суми індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.01.2016 по 28.02.2018, що виплачена йому на виконання рішення суду від 09.02.2026 у справі №200/5396/25;
- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка полягала у не нарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 компенсації втрати доходів за період з 01.01.2016 по 22.04.2026 у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018, відповідно до Закону України від 19.10.2000 року №2050-ІІІ “Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати” та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159;
- стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 компенсацію втрат доходів за період з 01.01.2016 по 22.04.2026 у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018, відповідно до Закону України від 19.10.2000 року №2050-ІІІ “Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати” та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159, в розмірі 94 180,33 грн.
Ухвалою суду від 22.06.2026 у справі № №520/15288/26 виділено в окреме провадження позовні вимоги у справі № 520/17313/26: - визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка полягала у не нарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 компенсації втрати доходів за період з 01.01.2016 по 22.04.2026 у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018, - відповідно до Закону України від 19.10.2000 року №2050-ІІІ “Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати” та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159; - стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 компенсацію втрат доходів за період з 01.01.2016 по 22.04.2026 у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018, - відповідно до Закону України від 19.10.2000 року №2050-ІІІ “Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати” та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159, в розмірі 94 180,33 грн.
В обґрунтування позову покликається на те, що при виплаті грошового забезпечення, яке відбулось на виконання судового рішення, відповідачем не виплачено компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення, відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19 жовтня 2000 року № 2050-III (зі змінами та доповненнями) є протиправними та такими, що порушують права позивача. Просить позов задовольнити. 
Відповідачем подано до суду відзив, який містить заперечення на позов. Наводить аргументи про те, що право на перерахунок індексації грошового забезпечення у Позивача виникло на підставі судового рішення, яке було ухвалено вже після його звільнення. Відповідно до п. 2 Закону України від 11.02.2003 року № 2050-ІІІ «Про компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати» (в редакції до 26.02.2021 року) (далі – Закон 2050-ІІІ) компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: 1. Пенсії. 2. Соціальні виплати 3. Стипендії; 4. Заробітна плата (грошове забезпечення) та інші. Закон 2050-ІІІ в редакції до 26.02.2021 року не містив таких виплачених доходів, як індексація грошових доходів громадян.
Ухвалою суду 12.06.2026 у справі № 520/15288/26 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі в порядку за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням (викликом) сторін.
Відповідно до пп. 15.3 п. 15 ч. 1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України до визначення Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів), можливості вчинення передбачених цим Кодексом дій з використанням підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи розгляд справи у суді здійснюється за матеріалами у формах, визначених Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).
Згідно з пунктом 122 Положення про порядок функціонування окремих підсистем Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого Рішенням Вищої ради правосуддя №1845/0/15-21 від 17.08.2021 (із змінами), до початку функціонування всіх підсистем (модулів) ЄСІТС справи можуть розглядатися (формуватися та зберігатися) в паперовій, електронній чи змішаній формі залежно від наявних у суді можливостей. Електронні документи та електронні копії паперових документів вносяться до АСДС та зберігаються в централізованому файловому сховищі. Документи, що надійшли до суду в електронній формі, за потреби можуть роздруковуватися та приєднуватися до матеріалів справи у паперовій формі.
Зважаючи на те, що початок функціонування всіх підсистем (модулів) ЄСІТС наразі не забезпечено, суд з огляду на наявні у суді технічні можливості, вважає за доцільне здійснити розгляд (формувати та зберігати) цієї адміністративної справи у змішаній (паперовій та електронній) формі.
Позивачем подано до суду заяву про уточнення позовних вимог стосовного звільнення позивача від сплати судового збору за подання адміністративного позову до суду. 
Відтак розгляд і вирішення адміністративної справи проводиться за правилами письмового провадження на підставі матеріалів справи.
Відповідно до вимог частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд прийшов до наступного з огляду на таке. 
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 09.02.2025 у справі № 200/5396/25, зокрема, зобов`язано відповідача нарахувати на виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 до 28.02.2028 у розмірі 83625,23 грн.
На виконання рішення суду відповідач здійснив виплату заборгованості з грошового заперечення 22.04.2026, що підтверджено доказами, які містяться у матеріалах справи. 
Позивач, вбачаючи у вказаній виплаті невиплату компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення, відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19 жовтня 2000 року № 2050-III (зі змінами та доповненнями) звернувся до суду за захистом свого права. 
Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України від 19 жовтня 2000 року №2050-ІІІ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» (далі - Закон №2050).
Відповідно до статті 1 Закону №2050 підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).
Згідно з частинами 1, 2 статті 2 Закону №2050 компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.
Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема, сума індексації грошових доходів громадян.
Статтею 3 Закону №2050 передбачено, що сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).
Відповідно до статті 6 Закону №2050 компенсацію виплачують за рахунок:
- власних коштів - підприємства, установи і організації, які не фінансуються і не дотуються з бюджету, а також об`єднання громадян;
- коштів відповідного бюджету - підприємства, установи і організації, що фінансуються чи дотуються з бюджету;
- коштів Пенсійного фонду України, Фонду соціального страхування України, Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, інших цільових соціальних фондів, а також коштів, що спрямовуються на їх виплату з бюджету.
З метою реалізації Закону №2050 Кабінет Міністрів України постановою від 21 лютого 2001 року №159 затвердив Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - Порядок №159).
Пункти 1, 2 Порядку №159 подібні за змістом положенням Закону №2050-ІІІ та конкретизують підстави та механізм виплати компенсації.
Згідно з абзацом 1 пункту 4 Порядку №159 сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.
Відтак підставою для здійснення компенсації громадянам втрати частини доходів є дотримання таких основних умов: нарахування належних доходів (заробітної плати, пенсії, соціальних виплат, стипендії); порушення встановлених строків їх виплати (як з вини так і без вини підприємств всіх форм власності і господарювання); затримка виплати доходів на один і більше календарних місяців; зростання цін на споживчі товари і тарифи на послуги; доходи не повинні носити разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата). При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу не відповідає ознакам платежу, що має разовий характер, оскільки зумовлена порушенням строків сплати відповідачем заробітної плати за час вимушеного прогулу, що носило триваючий характер. У зв`язку з цим виплата компенсації проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.
Наведене нормативне регулювання не встановлює першочерговості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений, та не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів. За цим регулюванням правове значення має те, чи з порушенням строків був виплачений нарахований дохід, чи виплачений і коли цей платіж, чи не нараховувався і не виплачувався грошовий дохід, право на який визнано судовим рішенням. Саме ці події є тими юридичними фактами, з якими пов`язується виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.
Кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер. Вони спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.
Використане у статті 3 Закону №2050 та в пункті 4 Порядку №159 формулювання, що компенсація обчислюється як добуток «нарахованого, але не виплаченого грошового доходу» за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.
Отже, основною умовою для виплати громадянину компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі індексації грошового забезпечення та невірно обрахованого розміру складових грошового забезпечення). Водночас компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією (у цій справі - військовою частиною) добровільно чи на виконання судового рішення.
При цьому зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень статей 1-3 Закону №2050-ІІІ, окремих положень Порядку №159 дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але невиплачені.
Подібних висновків дійшов Верховний Суд у складі колегій суддів Касаційного адміністративного суду у постановах від 30 вересня 2020 року у справі №2-а-1/11, від 31 серпня 2021 року у справі №264/6796/16-а.
Суд встановив, що недоплачене грошове забезпечення відповідач виплатив позивачу 22.04.2026, що підтверджено рухом коштів по банківській картці позивача, яка міститься у матеріалах справи. 
З огляду на викладене вище, суд прийшов переконання про те, що оскільки, з вини відповідача не було вчасно нараховано та вплачено індексацію грошового забезпечення, а відтак відповідач повинен був здійснити виплату таких коштів з одночасною виплатою суми компенсації. Невиплата позивачеві суми компенсації у тому ж місяці, у якому здійснена виплата індексації грошового забезпечення позивача, є порушенням прав військовослужбовця на отримання такої компенсації, а відтак таку бездіяльність відповідача суд визнає протиправною.
Стосовно доводів відповідача про те, що нараховані та виплачені суми індексація грошового забезпечення Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19 жовтня 2000 року № 2050-III до таких виплат не застосовується, суд прийшов наступного.
Відповідно до ч. 6 ст. 95 Кодексу законів про працю України (надалі - КЗпП України), заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку.
Згідно зі ст.1 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" № 1282-XII від 03.07.1991 року (далі - Закон № 1282-ХІІ) індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення трудових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
За змістом ст. 2 Закону України № 1282-ХІІ індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).
У рішенні Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 року у справі №9-рп/2013 щодо офіційного тлумачення положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України зазначено, що індексація заробітної плати як складова належної працівникові заробітної плати спрямована на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги. Тому системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що індексація грошового забезпечення, як складова грошового забезпечення військовослужбовців, є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, а отже підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті.
Отже, індексація має спеціальний статус виплату у формі відшкодування знецінення грошових доходів громадян, зокрема, пенсії, стипендії, оплати праці (грошового забезпечення), які мають систематичний характер, а тому, індексація є невід`ємною складовою частини грошового забезпечення.
Зазначених правових висновків дотримується і Верховний Суд у своїх постановах від 11.12.2019 у справі №638/5794/17, від 27.12.2019 у справі №643/11749/17.
Стосовно частини позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача компенсації втрат доходів за період з 01.01.2016 по 22.04.2026 у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 відповідно до Закону України від 19.10.2000 року №2050-ІІІ “Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати” та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159, в розмірі 94 180,33 грн, суд прийшов наступного.
Особа має право на компенсацію втрати частини доходів, визначену Законом № 2050-ІІІ, за сукупності таких умов: 1) строки виплати доходів порушено щонайменше на один місяць 2) такий дохід повинен мати систематичний, а не разовий характер; 3) дохід, про компенсацію втрати частини якого просить особа, має бути нею фактично отриманий. 
Велика пала Верховного Суду у свій постанові від 07.05.2026 у справі № 280/8933/24 зазначила, водночас не виключається пред`явлення в межах одного провадження як вимог про стягнення нарахованого, проте не виплаченого доходу, так і вимог про стягнення відповідної компенсації (п.40).
Згідно з пунктом 4 Порядку 159 сума компенсації втрати частини доходів обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається.
Під час обчислення суми компенсації втрати частини доходів суд виходить із суми фактично отримана позивачем після утримання податків та зборів.
Суд установив позивачу нараховано та виплачено на виконання судового рішення індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.216 до 28.02.2018 у розмірі 83625,23 грн, з яких утримано податок з доходів фізичних осіб у сумі 15052,54 грн, військовий збір 1,5% у сумі 1254,38 грн та виплачено на банківський рахунок позивача у розмірі 67318,31 грн. 
З урахуванням наявного в матеріалах справи розрахунку індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 до 28.02.2018 з базовим місяцем січень 2008 року, в якому визначені суми нарахованої індексації за місяць, та сукупного індексу інфляції за період від місяця, наступного за місяцем, за який виплачується дохід, до місяця виплати доходу розмір компенсації становить:
січень 2016 року: 2087,84 грн (2359,14 грн ((сума нарахованого доходу за січень 2016 року) – 235,91 грн (ПДФО) 35,39 грн (військовий збір)) *277,8 % (сукупний індекс інфляції за період з лютого 2016 року до березень 2026) = 5800,02 грн;
лютий 2016 року: 2087,84 грн (2359,14 грн ((сума нарахованого доходу за лютий 2016 року) – 235,91 грн (ПДФО) 35,39 грн (військовий збір)) * 278,961% (сукупний індекс інфляції за період з березня 2016 року до березень 2026) = 5824,26 грн;
березень 2016 року: 2087,84 грн (2359,14 грн ((сума нарахованого доходу за березень 2016 року) – 235,91 грн (ПДФО) 35,39 грн (військовий збір)) * 276,199% (сукупний індекс інфляції за період з квітня 2016 року до березень 2026) = 5766,59 грн;
квітень 2016 року: 2087,84 грн (2359,14 грн ((сума нарахованого доходу за квітень 2016 року) – 235,91 грн (ПДФО) 35,39 грн (військовий збір)) * 266,859% (сукупний індекс інфляції за період з травня 2016 року до березень 2026) = 5571,59 грн;
травень 2016 року: 1998,33 грн (2482,40 грн ((сума нарахованого доходу за травень 2016 року) – 446,83 грн (ПДФО) 37,24 грн (військовий збір)) * 266,592% (сукупний індекс інфляції за період з червня 2016 року до березень 2026) = 5327,39 грн;
червень 2016 року: 2181,59 грн (2710,05 грн ((сума нарахованого доходу за червень 2016 року) – 487,81 грн (ПДФО) 40,65 грн (військовий збір)) * 267,126% (сукупний індекс інфляції за період з липня 2016 року до березень 2026) = 5827,66 грн;
липень 2016 року: 2181,59 грн (2710,05 грн ((сума нарахованого доходу за липень 2016 року) – 487,81 грн (ПДФО) 40,65 грн (військовий збір)) * 267,394% (сукупний індекс інфляції за період з серпня 2016 року до березень 2026) = 5 833,44 грн;
серпень 2016 року: 2181,59 грн (2710,05 грн ((сума нарахованого доходу за серпень 2016 року) – 487,81 грн (ПДФО) 40,65 грн (військовий збір)) * 268,198% (сукупний індекс інфляції за період з вересня 2016 року до березень 2026) = 5 850,98 грн;
вересень 2016 року: 2181,59 грн (2710,05 грн ((сума нарахованого доходу за вересень 2016 року) – 487,81 грн (ПДФО) 40,65 грн (військовий збір)) * 263,456% (сукупний індекс інфляції за період з жовтня 2016 року до березень 2026) = 5 747,53 грн;
жовтень 2016 року: 2181,59 грн (2710,05 грн ((сума нарахованого доходу за жовтень 2016 року) – 487,81 грн (ПДФО) 40,65 грн (військовий збір)) * 256,280% (сукупний індекс інфляції за період з жовтня 2016 року до березень 2026) = 5 590,98 грн;
листопад 2016 року: 2181,59 грн (2710,05 грн ((сума нарахованого доходу за листопад 2016 року) – 487,81 грн (ПДФО) 40,65 грн (військовий збір)) * 251,749% (сукупний індекс інфляції за період з грудня 2016 року до березень 2026) = 5 492,13 грн;
грудень 2016 року: 2558,08 грн (3177,60 грн ((сума нарахованого доходу за грудень 2016 року) – 571,86 грн (ПДФО) 47,66 грн (військовий збір)) * 249,503% (сукупний індекс інфляції за період з січня 2017 року до березень 2026) = 6 382,49 грн;
січень 2017 року: 2558,08 грн (3177,60 грн ((сума нарахованого доходу за січень 2017 року) – 571,86 грн (ПДФО) 47,66 грн (військовий збір)) * 246,789% (сукупний індекс інфляції за період з лютого 2017 року до березень 2026) = 6 313,06 грн;
лютий 2017 року: 2558,08 грн (3177,60 грн ((сума нарахованого доходу за лютий 2017 року) – 571,86 грн (ПДФО) 47,66 грн (військовий збір)) * 244,345% (сукупний індекс інфляції за період з березня 2017 року до березень 2026) = 6 250,54 грн;
березень 2017 року: 2 695,73 грн (3360,00 грн ((сума нарахованого доходу за березень 2017 року) – 604,80 грн (ПДФО) 59,47 грн (військовий збір)) * 240,025% (сукупний індекс інфляції за період з квітня 2017 року до березень 2026) = 6 470,42 грн;
квітень 2017 року: 2 695,73 грн (3360,00 грн ((сума нарахованого доходу за квітень 2017 року) – 604,80 грн (ПДФО) 59,47 грн (військовий збір)) * 237,884% (сукупний індекс інфляції за період з травня 2017 року до березень 2026) = 6 412,71 грн;
травень 2017 року: 2 846,8 грн (3536,40 грн ((сума нарахованого доходу за травень 2017 року) – 636,55 грн (ПДФО) 53,05 грн (військовий збір)) * 234,831% (сукупний індекс інфляції за період з червня 2017 року до березень 2026) = 6 685,17 грн;
червень 2017 року: 3 002,70 грн (3730,06 грн ((сума нарахованого доходу за червень 2017 року) – 671,41грн (ПДФО) 55,95 грн (військовий збір)) * 231,133% (сукупний індекс інфляції за період з липня 2017 року до березень 2026) = 6 940,23 грн;
липень 2017 року: 3 002,70 грн (3730,06 грн ((сума нарахованого доходу за липень 2017 року) – 671,41грн (ПДФО) 55,95 грн (військовий збір)) * 230,671% (сукупний індекс інфляції за період з серпня 2017 року до березень 2026) = 6 926,36 грн;
серпень 2017 року: 3 002,70 грн (3730,06 грн ((сума нарахованого доходу за серпень 2017 року) – 671,41грн (ПДФО) 55,95 грн (військовий збір)) * 230,902% (сукупний індекс інфляції за період з вересня 2017 року до березень 2026) = 6933,29 грн;
вересень 2017 року: 3 136,91грн (3896,78 грн ((сума нарахованого доходу за вересень 2017 року) – 701,42 грн (ПДФО) 58,45 грн (військовий збір)) * 226,375% (сукупний індекс інфляції за період з жовтня 2017 року до березень 2026) = 7 101,18 грн;
жовтень 2017 року: 3 136,91грн (3896,78 грн ((сума нарахованого доходу за жовтень 2017 року) – 701,42 грн (ПДФО) 58,45 грн (військовий збір)) * 223,691% (сукупний індекс інфляції за період з листопада 2017 року до березень 2026) = 7 016,98 грн;
листопад 2017 року: 3 136,91грн (3896,78 грн ((сума нарахованого доходу за листопад 2017 року) – 701,42 грн (ПДФО) 58,45 грн (військовий збір)) * 221,695% (сукупний індекс інфляції за період з грудня 2017 року до березень 2026) = 6 954,37 грн;
грудень 2017 року: 3 428,30 грн (4258,75 грн ((сума нарахованого доходу за грудень 2017 року) – 766,57 грн (ПДФО) 63,88 грн (військовий збір)) * 219,500%% (сукупний індекс інфляції за період з січня 2018 року до березень 2026) = 7 525,12 грн;
січень 2018 року: 3 428,30 грн (4258,75 грн ((сума нарахованого доходу за січень 2018 року) – 766,57 грн (ПДФО) 63,88 грн (військовий збір)) * 216,256%% (сукупний індекс інфляції за період з лютого 2018 року до березень 2026) = 7 413,90 грн;
лютий 2018 року: 3 428,30 грн (4258,75 грн ((сума нарахованого доходу за лютий 2018 року) – 766,57 грн (ПДФО) 63,88 грн (військовий збір)) * 214,327%% (сукупний індекс інфляції за період з березня 2018 року до березень 2026) = 7 347,77 грн.
Загальна сума компенсації за несвоєчасну виплату індексації за період з 01 січня 2016 року по лютий 2018 року становить 165306,16 грн.
Суд зазначає, що наданий позивачем розрахунок не співпадає з розрахунком суду, оскільки суми несвоєчасно виплаченого доходу за певний місяць позивач обчислював шляхом зменшення суми нарахованої індексації, у тому числі, на суму військового збору за ставкою 1,5%, однак не враховано утримання податку з доходів фізичних осіб у розмірі 18%, а відтак суд повторно зазначає, що під час обчислення розміру компенсації виходить з розміру фактично отриманої позивачем індексації за вирахуванням фактично утриманих податків та зборів під час її виплати.
Позивачем у позові визначено суму компенсації за вирахуванням податку на доходу фізичних собі та військового збору, що підлягають утриманню під час її виплати. Втім, нормами п. 171.1 ст. 171 та 14.1.180 ст. 14 Податкового Кодексу України врегульовано порядок утримання податків з будь-яких виплат на користь громадян України, і суди не є суб`єктами, уповноваженими надавати тлумачення вимог чинного законодавства.
Оскільки, суд не є податковим агентом, тому обов`язок відрахувати зазначені податки і збори закон покладає на роботодавця.
З огляду на зазначене, на користь позивача підлягає стягненню компенсація доходу у зв`язку із несвоєчасною виплатою індексації грошового забезпечення за період з січня 2016 року по лютий 2018 року в розмірі 165306,16 грн із проведенням відрахувань на податки та збори.
Як зазначено в пункті 58 рішення Європейського суду з прав людини у справі Серявін та інші проти України, суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, суд дійшов висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01.04.2021 року (справа №120/4555/18-а), постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.03.2025 у справі № 990/317/23.
Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи наведене вище, суд прийшов до переконання про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.
У відповідності до ст. 139 КАС України, оскільки позивач звільнений від плати судового збору, а відтак питання розподілу таких не вирішується. 
Керуючись статтями 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, 

у х в а л и в :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити частково. 
Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення за період з 01.01.2016 до 22.04.2026, відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19 жовтня 2000 року № 2050-III (зі змінами та доповненнями).
Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення за період з 01.01.2016 до 22.04.2026, відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19 жовтня 2000 року № 2050-III (зі змінами та доповненнями), в розмірі 165306 (сто шістдесят п`ять тисяч триста шість) гривень 16 копійок, із проведенням відрахувань на податки та збори.
В решті позовних вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи:
позивач ОСОБА_1 , місце проживання – АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ; 
відповідач ІНФОРМАЦІЯ_2 , місцезнаходження – АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 .
Повне судове рішення складено та підписано суддею 16.07.2026.

Суддя  М. І. Садова