ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

15 липня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/34146/25	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Щербака А.А. (доповідач),
суддів: Баранник Н.П., Кругового О.О., 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2026 року (суддя Боженко Н.В.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся з позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2026 року позов задоволено.
Суд вирішив визнати протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 року №168 за період з 01 червня 2025 року по 30 вересня 2025 року у розмірі 50000,00 грн в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 року №168 за період з 01 червня 2025 року по 30 вересня 2025 року у розмірі 50000,00 грн в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань, з урахуванням раніше виплачених сум.
Відповідачем подана апеляційна скарга, просить рішення суду першої інстанції скасувати, в задоволенні позову відмовити.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.
Адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до пункту 3 частини 1 ст.311 КАС України в порядку письмового провадження, на підставі наявних у ній доказів. 
Як було встановлено судом першої інстанції, позивач проходив військову службу у відповідача в спірний період на посаді офіцера юридичної служби.
Наказом відповідача від 03.06.2024 року №1187 визначено організацію розгортання та роботи пунктів управління відповідача на період ведення бойових дій. Згідно додатку №1 до такого наказу склад основного командного пункту включає в себе секцію юридичної служби, яка включає в себе начальника служби та 3 офіцерів юридичної служби.
Згідно витягу з наказу відповідача від 01.04.2025 року №1194дск затверджено конкретну структуру командних пунктів. В складі таких пунктів передбачено діяльність секції юридичної служби , призначеної для організації правової роботи, спрямованої на правильне застосування та неухильне дотримання та запобігання невиконанню вимог законодавства та норм міжнародного гуманітарного права командуванням у ході планування та ведення бою (бойових дій). Додатком 4 до вищевказаного наказу затверджено персональний склад секції юридичної служби, в т.ч. до такого складу включено позивача (п. 207).
Згідно картки особового рахунку позивача за 2025 рік він призначений на займану посаду наказом від 08.11.2023 року №507, наказ про вступ на посаду – від 09.11.2023 року №288. З відомостей про грошове забезпечення вбачається, що починаючи з липня 2025 року позивачу не нараховується «додаткова винагорода 50», тобто – в розмірі 50000,00 грн, натомість нараховується «додаткова винагорода», тобто – в розмірі 30000,00 грн.
Наказом відповідача від 10.07.2025 року №2516 наказано виплатити в т.ч. позивачу додаткову винагороду за червень 2025 року в розмірі 50000,00 грн, в розрахунку на місяць.
Наказом відповідача від 15.07.2025 року №2584 внесено зміни в наказ від 10.07.2025 року №2584, за змістом яких наказано виплатити позивачу за ті ж дні додаткову винагороду у розмірі 30000,00 грн.
Наказами відповідача щодо виплати додаткової винагороди за наступні місяці (липень-вересень) наказано позивачу виплатити додаткову винагороди в розмірі 30000,00 грн.
Згідно довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних доля забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України від 11.11.2025 року №4698/6826 позивач дійсно брав участь у таких заходах у спірний період.
Позивач звернувся до суду з цим позовом.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції зазначив, що відповідачем правомірність бездіяльності не було доведено.
Суд апеляційної інстанції з висновками суду першої інстанції погоджується. 
Відповідно до п. 1-1 Постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 року №168 на період воєнного стану військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання у складі органу військового управління, штабу угруповання військ (сил) або штабу тактичної групи до пункту управління оперативно-стратегічного угруповання військ включно, а також у складі командування та штабу військової частини (зведеного підрозділу) (у тому числі поза районами ведення бойових (воєнних) дій), який здійснює оперативне (бойове) управління військовими частинами та підрозділами, що ведуть воєнні (бойові) дії на лінії бойового зіткнення на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки), виплачується додаткова винагорода у розмірі 50000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання таких завдань відповідно до умов, визначених Міністерством оборони.
Відповідно до п. 1-2 Постанови №168 виплата додаткової винагороди та одноразової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Відповідно до п. 2-1 установлено, що міністерства та державні органи за погодженням з Міністерством фінансів та Міністерством економіки визначають: особливості виплати додаткової винагороди та винагороди за особливості проходження служби (навчання) під час воєнного стану (особливого періоду) особам, зазначеним у пункті 1-1 цієї постанови, та додаткової винагороди особам, зазначеним у пункті 1-2 цієї постанови, у тому числі в частині встановлення переліку бойових (спеціальних) завдань та заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, для здійснення такої виплати, з урахуванням завдань, покладених на Збройні Сили, Службу безпеки, Службу зовнішньої розвідки, Головне управління розвідки Міністерства оборони, Національну гвардію, Державну прикордонну службу, Управління державної охорони, Державну службу спеціального зв`язку та захисту інформації, Державну спеціальну службу транспорту.
Пунктом 2 розділу XXXIV Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року №260 (далі – Порядок №260) встановленої, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям додаткова винагорода згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» виплачується в таких розмірах:
50 000 гривень - військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання у складі органу військового управління, штабу угруповання військ (сил) або штабу тактичної групи до пункту управління оперативно-стратегічного угруповання військ включно, а також у складі командування та штабу військової частини (зведеного підрозділу) (у тому числі поза районами ведення бойових (воєнних) дій), який здійснює оперативне (бойове) управління військовими частинами та підрозділами, що ведуть воєнні (бойові) дії на лінії бойового зіткнення на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно (у розрахунку на місяць пропорційно часу участі в таких діях та заходах).
Перелік цих органів військового управління (управлінь (штабів) угруповань військ (сил)), затверджується Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу Збройних Сил України.
Як встановлено судом першої інстанції, наказ відповідача від 15.07.2025 №2584, свідчить про те, що зміна розміру додаткової винагороди позивача є результатом зміни оцінки відповідачем обсягу прав позивача на додаткову винагороду певного виду (а не результатом зміни виконуваних позивачем завдань або підрозділу, в складі яких вони виконуються). 
Суд вірно зазначив, що Постанова №168 та Порядок №260 однаковим чином визначають найменування перелік відповідних органів керівництва, за виключенням згадки в Порядку №260 словосполучення «до батальйону включно», яке не впливає на вирішення спору в даній справі. 
Суд вірно встановив, що в даній справі не було спірним виконання позивачем бойових (спеціальних) завдань, що дають право на додаткову винагороду у розмірі 50000,00 грн як таких. Позивачем дотримано «функціональний» критерій щодо права на таку додаткову винагороду. 
Як встановив суд першої інстанції, з наказу відповідача від 03.06.2024 року №1187 вбачається, що стосовно позивача дотримано «структурний» критерій щодо органу управління, в складі якого позивач виконував бойові (спеціальні) завдання. Це також вбачається і з того, що сам відповідач визнавав цей критерій дотриманим, виплачуючи позивачу додаткову винагороду у розмірі 50000,00 грн за червень 2025 року (до внесення змін в такий наказ). 
Суд першої інстанції вірно встановив, що позивачем дотримано усіх умов, які є обов`язковими для набуття права на отримання додаткової винагороди у розмірі 50000,00 грн за спірний період. 
Суд також вірно зазначив, що оскільки обсяг прав позивача визначається нормативно-правовими актами, зміст яких в кожній окремій редакції сам по собі є незмінним, вирішення спору здійснюється незалежно від листів Департаменту соціального захисту Міністерства оборони України. 
Доводи апеляційної скарги вказаного не спростовують.
Підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.
Керуючись ст. ст. 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2026 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України. 
Постанова у повному обсязі складена 15 липня 2026 року.

Головуючий - суддя А.А. Щербак 

суддя Н.П. Баранник 

суддя О.О. Круговий