ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 вересня 2026 року | Львів | Справа № 500/3062/25 пров. № А/857/37994/25
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді | Матковської З. М.
суддів - | Гуляка В. В.
| Ільчишин Н. В.
розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 15 серпня 2025 року у справі № 500/3062/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправними дій (головуючий суддя першої інстанції Грицюк Р.П., час ухвалення - у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження, місце ухвалення м. Тернопіль, дата складання повного тексту рішення 15 серпня 2025 року),-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі – позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (далі – відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (далі – відповідач 2) в якому просить суд:
визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області за № 192550009972 від 22.01.2025 про відмову ОСОБА_1 у зарахуванні до її страхового стажу періоду роботи в автобазі тресту «Тернопільводбуд»;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 15 січня 2025 року, зарахувавши їй до загального страхового стажу період роботи в автобазі тресту «Тернопільводбуд» із 26.10.1987 по 01.06.1991.
На обґрунтування позовних вимог зазначає, що 15.01.2025 позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про призначення пенсії за віком. Відповідачем прийнято рішення № 192550009972 від 22.01.2025 щодо відмови у призначенні позивачу пенсії за віком через відсутність необхідного страхового стажу роботи.
Згідно вказаного рішення відповідачем не зараховано до страхового стажу період її роботи в автобазі тресту «Тернопільводбуд» із 26.10.1987 по 01.06.1991, що складає 3 роки 7 місяців 7 днів страхового стажу. Відповідач вказав як підставу для відмови у зарахуванні даного періоду до страхового стажу для призначення пенсії за віком те, що записи у трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 24.05.1983 здійсненні із порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок, а саме у записі про дату звільнення з роботи, службова особа працедавця помилково зазначила рік видачі наказу - замість 1991 року вказала 1990 рік. Позивач не погоджується з таким рішенням відповідача, а тому звернувся до суду із даним адміністративним позовом.
Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 15 серпня 2025 року у справі № 500/3062/25 позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області № 192550009972 від 22.01.2025 про відмову у призначенні пенсії за віком.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 15.01.2025 про призначення пенсії за віком, зарахувавши до її страхового стажу період роботи з 26.10.1987 по 01.06.1991 згідно із записами трудової книжки серії НОМЕР_1 від 24.05.1983 із урахуванням висновків суду.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Стягнуто на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605,60 грн за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також неповно з`ясовано обставини справи, які мають істотне значення для правильного вирішення спору.
Апеляційна скарга відповідача обґрунтована тим, що за доданими документами до страхового стажу не зараховано період роботи відповідно трудової книжки НОМЕР_1 від 24.05.1983 з 26.10.1987 по 01.06.1991, оскільки дата наказу при звільненні - 28.05.1990 не відповідає даті звільнення — 01.06.1991.
Страховий стаж становить 24 роки 6 місяців 21 день. Інші документи передбачені пунктом 3 Порядку №637 відсутні.
Позивач матиме право на пенсійну виплату з 29.10.2027 або при набутті необхідного страхового стажу.
Позивачем поданий відзив на апеляційну скаргу, суть якого зводиться до того, що рішення суду є законним та обґрунтованим, прийнятим з дотриманням норм процесуального права, при повному та всебічному з`ясуванні судом обставин, що мають значення для справи, доведеністю обставин, що мають значення для справи. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.,
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.
Судом встановлено та з матеріалів справи слідує, що 15.01.2025 позивач ОСОБА_1 звернулася до пенсійного органу з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Заяву розглянуто відповідачем з прийняттям рішення № 192550009972 від 22.01.2025 про відмову у призначенні пенсії через відсутність необхідного страхового стажу.
Зі змісту рішення слідує, що страховий стаж особи становить 24 року 6 місяців 21 день. За результатами розгляду документів, доданих до заяви визначено, що за доданими документами до страхового стажу не зараховано період роботи відповідно трудової книжки НОМЕР_1 від 24.05.1983 з 26.10.1987 по 01.06.1991, оскільки дата наказу при звільненні - 28.05.1990 не відповідає даті звільнення - 01.06.1991. Також зазначено, що згідно реєстру застрахованих осіб враховано всі періоди трудової діяльності.
Вказане рішення стало предметом оскарження за цим позовом.
Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції дійшов висновку, що встановлений відповідачем недолік заповнення роботодавцем трудової книжки позивачки не може свідчити про наявність обґрунтованих підстав для відмови у зарахуванні спірного періоду трудової діяльності до страхового стажу, адже відповідач не навів жодних доводів і не надав доказів на спростування обставин працевлаштування позивачки у спірний період.
Апеляційний суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Положенням статті 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-ХІІ (далі Закон № 1788-ХІІ) встановлено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає Закон №1058-IV, який набрав законної сили з 01.01.2004.
Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Статтею 62 Закону №1788-ХІІ визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу за відсутності такої книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
За пунктом 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Судом першої інстанції встановлено, що 15.01.2025 позивач звернулася до пенсійного органу з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Серед інших документів до заяви позивач додала трудову книжку серії НОМЕР_1 від 24.05.1983 з метою підтвердження страхового стажу.
За результатами розгляду заяви позивача відповідач прийняв рішення про відмову у призначенні пенсії за віком. Підставою для такого рішення став висновок про відсутність достатнього страхового стажу.
Як зазначає відповідач, підтверджений стаж роботи позивача становить 24 роки 06 місяців 21 день. Водночас до страхового стажу не зарахований, зокрема, період роботи з 26.10.1987 по 01.06.1991, оскільки дата наказу при звільненні - 28.05.1990 не відповідає даті звільнення - 01.06.1991.
Приписами абз.1 п.3 Порядку № 637 визначено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Зі змісту трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 24.05.1983 слідує наступне:
26.10.1987 позивач призначена по переведенню із автобази Тернопільського ОПТУ зв`язку оператором обчислювальних машин другої категорії автобази (запис №12);
29.02.1988 присвоєно оператору обчислювальних (плавильних) машин другу категорію згідно рішення атестаційної комісії автобази (запис №13);
15.08.1988 згідно наказу №1 об`єднання «Тернопіль меліоводгосп» автобазу траста «Тернопільводбуд» перейменовано в автобазу об`єднання «Тернопіль - меліоводгосп» з 15.08.1988 (запис №14);
01.02.1990 оператора розрахункової групи переведено з 1 лютого 1990 року на посаду бухгалтера тимчасово на період відпустки по догляду за дитиною (до досягнення нею віку трьох років) бухгалтера ОСОБА_2 згідно штатного розпису (запис №15);
01.06.1991 звільнена по п. 1 ст. 40 КЗпП УРСР (скорочення штату працівників) (запис №16).
Вірно зазначив суд першої інстанції, що законодавець пов`язує необхідність підтвердження трудового стажу для призначення пенсії лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи за певні періоди роботи.
Відповідач не врахував, що не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для незарахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Суд першої інстанції повністю виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин правильно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення законного рішення, яке скасуванню не підлягає.
Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.
Керуючись статтями 241, 243, 308, 311, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 15 серпня 2025 року у справі № 500/3062/25 - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя | | З. М. Матковська
судді | | В. В. Гуляк
| | Н. В. Ільчишин